Окнянський районний суд Одеської області 
Справа № 506/286/26
Провадження № 2/506/260/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

13.05.2026 року селище Окни

Окнянський районний суд Одеської області
у складі головуючого судді Чеботаренко О.Л.
за участю секретаря судового засідання Смернової Д.Ю.
представника позивача адвоката Китаєвої О.А.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у залі суду в селищі Окни цивільну справу за позовом 
ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Шевченко Тетяна Сергіївна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, 
В С Т А Н О В И В:

03.04.2026 року вказана позовна заява надійшла до суду через систему «Електронний суд».
Згідно з протоколом щодо неможливості автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.04.2026 року, призначення не відбулося, оскільки не вистачає потрібної кількості суддів для розподілу справи.
Так, за штатним розписом в Окнянському районному суді Одеської області троє суддів, а фактично працює двоє суддів, з яких: суддя Бурдинюк О.С. була відключена, у зв`язку з навчанням, наказ №14 від 02.04.2026 року, а також суддя Чеботаренко О.Л. була відключена, у зв`язку з перебуванням у відпустці з 17.03.2026 року по 03.04.2026 року. 
Тому 06.04.2026 року проведено повторний автоматизований розподіл справи, згідно з яким, справу розподілено на суддю Чеботаренко О.Л. 
Ухвалою від 08.04.2026 року задоволено заяву позивача про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення па підставі виконавчого документу, який оскаржується боржником у судовому порядку.
Ухвалою від 10.04.2026 року позовна заява прийнята судом до розгляду та відкрито провадження по справі.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 20.01.2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №3000 про стягнення з позивача ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Аланд», як правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», який є правонаступником АТ «Ідея Банк», заборгованості за кредитним договором №Z.62.195.72805 від 13.01.2017 року, укладеним з ПАТ «Ідея Банк» в сумі 68105,16 грн. 01.03.2021 року за вказаним виконавчим написом приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Шевченко Тетяною Сергіївною відкрито виконавче провадження №64662309. Дійсно 13.01.2017 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Ідея Банк» було укладено вказаний кредитний договір, який нотаріально не посвідчувався. Позивач достроково 03.02.2020 року виконав умови договору у повному обсязі та отримав у відділені АТ «Ідея Банк» довідку про відсутність боргу, а також мав оригінали квитанцій, які підтверджували відсутність будь-якого боргу, які за спливом 6 років не збереглись позивачем, оскільки були ним знищені перед переїздом 15.08.2024 року на нову адресу постійного місця проживання. З 03.02.2020 року по 14.08.2024 року позивач постійно проживав за адресою, вказаною в кредитному договорі, однак будь-яких вимог щодо неналежного виконання кредитного договору за цей час до нього не надходило. Після відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису будь-які документи, в тому числі постанова про відкриття виконавчого провадження, приватним виконавцем йому не надсилались. Про наявність відкритого виконавчого провадження він дізнався в кінці серпня 2025 року, коли звернувся до нотаріуса для укладення угоди щодо купівлі-продажу автомобіля. На повторний адвокатський запит приватний виконавець надав вичерпну відповідь, у тому числі повідомив про розмір стягнутих коштів з позивача у розмірі 2996,73 грн та надав паперову копію матеріалів виконавчого провадження.
При цьому, на думку сторони позивача, нотаріусом порушений встановлений порядок видачі виконавчого напису нотаріуса та відсутні передбачені для його вчинення підстави, оскільки кредитний договір №Z.62.195.72805 від 13.01.2017 року, укладений між позивачем та АТ «Ідея Банк», нотаріально не посвідчувався. Крім того, як вбачається з тексту виконавчого напису, його вчинено, зокрема, на підставі п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. Зазначений пункт відносився до розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних правовідносин» вказаного Переліку та встановлював, що до документів, за якими вчиняються виконавчі написи, належали кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. При цьому, для одержання виконавчого напису у таких випадках додавалися: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Проте на момент вчинення спірного виконавчого напису набрала законної сили постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14, якою визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин», а отже, на думку представника позивача, у нотаріуса не було правових підстав вчиняти виконавчий напис на кредитних договорах, які нотаріально не посвідчені. Тому сторона позивача просила визнати виконавчий напис від 20.01.2021 року №3000 таким, що не підлягає виконанню та стягнути з відповідача на користь позивача понесені витрати, а саме: судовий збір у сумі 1597,44 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10000 грн.
Представник позивача – адвокат Китаєва О.А. в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та стягнення судових витрат по сплаті судового збору та витрат на професійну правничу допомогу з підстав, зазначених у позовній заяві. 
Представник відповідача та треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, хоча про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином /а.с.74, 76, 78/. Тому суд визнає причини їх неявки в судове засідання неповажними і тому, відповідно до п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України, справа розглянута у їх відсутність.
Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до такого. 
Судом були встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.
13.01.2017 року між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №Z.62.195.72805 про надання кредиту на поточні потреби в сумі 25692 грн, строком на 60 місяців /зворот а.с.12 – а.с.13/.
20.01.2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем вчинено виконавчий напис №3000 про стягнення з ОСОБА_1 , як боржника за Кредитним договором №Z.62.195.72805 від 13.01.2017 року, укладеним з АТ «ІДЕЯ БАНК», правонаступником всіх прав та обов`язків якого на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами №12/85 від 26.11.2020 року є ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами №04/12/2020_ФА від 04.12.2020 року є ТОВ «Фінансова компанія «Аланд», заборгованості за Кредитним договором №Z.62.195.72805 від 13.01.2017 року за період з 04.12.2020 року по 11.12.2020 року в сумі 68105,16 грн. та плати за вчинення виконавчого напису в сумі 500 грн, а всього про стягнення 68605,16 грн. /а.с.14/.
На підставі вказаного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Шевченко Тетяною Сергіївною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №64662309 від 01.03.2021 року /зворот а.с.15/.
01.03.2021 року приватним виконавцем у вказаному виконавчому провадженні винесена постанова про стягнення з боржника основної винагороди в сумі 6860,52 грн., а також постанова про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження – 219,88 грн. /а.с.16, 17/.
Постановами приватного виконавця від 16.03.2021 року, 08.09.2021 року, 12.03.2026 року накладено арешт на грошові кошти боржника /а.с.18, 19/.
Постановою приватного виконавця від 20.10.2023 року звернено стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника /а.с.21/.
17.03.2026 року приватним виконавцем винесено постанову про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження, а саме 280,12 грн /а.с.25/.
За інформацією ТОВ «Фінансова компанія «Аланд», наданою на адвокатський запит адвокату Китаєвій О.А., повний пакет оригіналів документів, на підставі яких було вчинено виконавчий напис було надано нотаріусу, а їх копії не виготовлялись та в компанії не зберігаються. Станом на 26.03.2026 року з ОСОБА_1 стягнуто приватним виконавцем 2996,73 грн (в тому числі перераховано стягувачу 2269,75 грн) /а.с.30/.
Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 №296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595 (надалі - «Порядок»).
Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону) і правове регулювання процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів визначене Главою 14 Закону та Главою 16 розділу II Порядку.
Так, згідно зі статтею 87 Закону, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172.
Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначені умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.
Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу II Порядку).
Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172.
При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку. При цьому цей Перелік не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі та Порядку.
26.11.2014 р. Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів».
Зазначеною постановою були внесені зміни в розділ «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами» та доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин».
Таким чином, нотаріус мав право вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор мав би надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.
Однак постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі №826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин», було визнано незаконною та нечинною.
Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року було залишено без змін, а постанова Київського апеляційного адміністративного суду набрала законної сили. 
Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 було відмовлено в задоволенні заяви ПАТ «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року.
Таким чином, на час вчинення оспорюваного виконавчого напису – 20.01.2021 року -Перелік передбачав можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору, до якого мають надаватися документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання (п.1 Переліку), однак укладений між ПАТ «Ідея Банк» та позивачем кредитний договір №Z.62.195.72805 від 13.01.2017 року, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем відповідних документів, за якими стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису.
Така ж позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 12.03.2020 року по справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19): оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.
Аналогічна позиція закріплена в постанові ВС від 15.04.2020 року № 158/2157/17. 
На підставі вище зазначеного, суд приходить до висновку, що на момент вчинення оскаржуваного виконавчого напису нотаріусом не було дотримано вимог Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України щодо вчинення виконавчого напису нотаріуса лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. 
Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, питання як розподілити між сторонами судові витрати.
Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно до задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову, на відповідача.
Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір за подання позову в частині вимог про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню в сумі 1064,96 грн та за подання заяви про забезпечення позову в сумі 532,48 грн, які у зв`язку з задоволенням позову підлягають стягненню з відповідача.
Щодо витрат на професійну правничу допомогу, то згідно з ч.1, п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. 
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. 
У відповідності до частин першої - шостої статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Розмір гонорару визначають лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2021 року у справі № 910/12876/19).
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги/додатковій угоді до договору.
Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю.
Домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання (пункт5.39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).
У постановах від 19 лютого 2022 року у справі № 755/9215/15-ц та від 05 липня 2023 року у справі № 911/3312/21 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та потрібності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.
Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у пункті 154 рішення від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia) за заявою № 58442/00 щодо судових витрат ЄСПЛ зазначив, що за статтею 41 Конвенції він відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму. Крім того, будь-яке клопотання, подане на підставі статті 41 Конвенції, має містити конкретні суми, розбиті на пункти, і супроводжуватися необхідними документами на їх підтвердження, інакше Суд може відхилити це клопотання повністю або частково.
У пункті 268 рішення від 23 січня 2014 року у справі «East / West Alliance Limited» проти України» за заявою № 19336/04 ЄСПЛ також нагадав, що згідно з практикою Суду заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.
Критерії оцінки реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та неодмінності), а також розумності їхнього розміру застосовуються з огляду на конкретні обставини справи, тобто є оціночним поняттям. Вирішення питання оцінки суми витрат, заявлених до відшкодування, на предмет відповідності зазначеним критеріям є завданням того суду, який розглядав конкретну справу і мав визначати суму відшкодування з належним урахуванням особливостей кожної справи та всіх обставин, що мають значення.
У позовній заяві позивач просив стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10000 грн.
Клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу від відповідача до суду не надходило.
Судом встановлено, що 03.03.2026 року між ОСОБА_1 (Клієнт) та адвокатом Китаєвою О.А. укладено Договір №09/2026 про надання правничої допомоги, за умовами якого Адвокат бере на себе зобов`язання надавати необхідну правничу допомогу Клієнту у кредитних відносинах з ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» з Клієнтом щодо стягнення кредитних коштів за кредитним договором, визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, що розглядаються Красноокнянським районним судом Одеської області або іншим судом /а.с.37-38/.
Згідно з п.4.3 договору, факт надання правової допомоги у повному обсязі підтверджується актом наданих послуг.
Відповідно до п.п. 4.4, 4.5 договору, клієнт сплачує гонорар протягом 3 робочих днів з дня підписання цього договору. Сторони встановили фіксований розмір гонорару у розмірі 10000 грн. Гонорар сплачується у безготівковому порядку на рахунок Адвоката.
Згідно акту наданих послуг від 03.04.2026 року, адвокатом Китаєвою О.А. позивачу надано такі послуги: зустріч, консультація клієнта та узгодження правової позиції; складання адвокатських запитів та їх надіслання адресатам за переліком, збір доказів; збір доказів з додатками для підсистеми Електронний суд; складання та подання позовної заяви у підсистемі Електронний суд, формування доказів через підсистему ЕС, витребування доказів, складання та подання заяви про забезпечення позову /а.с.39/. 
Факт оплати гонорару в сумі 10000 грн підтверджується платіжною інструкцією АТ «МІЖНАРОДНИЙ ІНВЕСТИЦІЙНИЙ БАНК» від 10.03.2026 року №ПН1973 /а.с.40/.
Вищевказані витрати на правову допомогу, суд визнає судовими витратами на професійну правничу допомогу, які були необхідними для забезпечення розгляду вказаної справи, а також співмірними зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також значенням справи для сторони, а тому вказані витрати підлягають розподілу між сторонами.
Таким чином, матеріалами справи доведено розмір понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10000 грн., які у зв`язку з задоволенням позову підлягають стягненню з відповідача.
З урахуванням зазначеного, загальний розмір судових витрат, які підлягають стягненню з відповідача складає: 11597,44 грн, з них: судові витрати по сплаті судового збору – 1597,44 грн. /1064,96 грн + 532,48 грн/, судові витрати на професійну правничу допомогу – 10000 грн.
Керуючись ст.ст.4, 5, 10 -13, 76-81, 89, 133, 137, 141, 264-265, 274, 275, 279 ЦПК України, суд, 
У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» (адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. Саксаганського, буд.14, офіс 301, код ЄДРПОУ 42642578), треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович (адреса: вул. В.Бердичівська, 35, м. Житомир, Житомирська область, РНОКПП НОМЕР_2 ), приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Шевченко Тетяна Сергіївна (адреса: м. Одеса, вул. Балківська, 31, офіс 7, РНОКПП НОМЕР_3 ) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити.
Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая Олега Станіславовича №3000 від 20.01.2021 року про стягнення з ОСОБА_1 , як боржника за Кредитним договором №Z.62.195.72805 від 13.01.2017 року, укладеним з АТ «ІДЕЯ БАНК», правонаступником всіх прав та обов`язків якого на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами №12/85 від 26.11.2020 року є ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами №04/12/2020_ФА від 04.12.2020 року є ТОВ «Фінансова компанія «Аланд», заборгованості за Кредитним договором №Z.62.195.72805 від 13.01.2017 року за період з 04.12.2020 року по 11.12.2020 року в сумі 68105,16 грн. та плати за вчинення виконавчого напису в сумі 500 грн, а всього про стягнення 68605,16 грн.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 11597,44 грн (з них: судові витрати по сплаті судового збору – 1597,44 грн., судові витрати на професійну правничу допомогу – 10000 грн).
Відповідно до п.п.15.5) п.1 Перехідних положень ЦПК України, на рішення може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду через Окнянський районний суд Одеської області або безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя	О. Л. Чеботаренко