Суддя Шевченко С. В. 

Справа № 644/7667/25 
Провадження № 2/644/1589/26 

18.05.2026 

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
іменем України

15 травня 2026 року Індустріальний районний суд м. Харкова в складі: головуючого судді Шевченка С.В., за участю секретаря Рибалка В.О., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
в с т а н о в и в:
У позові ТОВ «Цикл Фінанс» просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № 22039000183939 від 02.10.2019 року, укладеного між АТ «Банк Кредит Дніпро» та відповідачем у розмірі 31866 грн 90 коп., 3% річних у сумі 103 грн 71 коп., інфляційні втрати у сумі 628 грн 86 коп., судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422 грн 40 коп. та витрати на правничу допомогу в розмірі 3 000 грн.
На обґрунтування позовних вимог зазначено, що 02.10.2019 між АТ «Банк Кредит Дніпро» та відповідачем укладено кредитний договір № 22039000183939. Відповідно до кредитного договору, який складається з публічної частини договору, яким є Універсальний договір банківського обслуговування клієнтів фізичних осіб у АТ «Банк Кредит Дніпро» (далі УДБО), розміщений на офіційному веб-сайті Банку: https://creditdnepr.com.ua/ та індивідуальної частини, якою є цей кредитний договір, що разом становлять єдиний кредитний договір, Банк зобов`язався надати клієнту грошові кошти (далі кредит) у тимчасове платне користування, а клієнт зобов`язався повернути наданий кредит, сплатити плату за кредит (проценти та комісії), а також належним чином виконати інші зобов`язання у порядку, встановленому Договором. Кредит надається у формі кредитної лінії шляхом здійснення операцій (зняття коштів з рахунку, платежі з рахунку тощо) за рахунок ліміту кредитної лінії за поточним рахунком клієнта, що відкритий в Банку (далі рахунок). Операції використання ліміту кредитної лінії можуть здійснюватися з використанням електронного платіжного засобу (далі картка). Договір набуває чинності з моменту підписання сторонами цього кредитного договору та діє до повного виконання сторонами зобов`язань за договором. Відповідачкою не виконані належним чином кредитні зобов`язання, що є грубим порушенням чинного законодавства України в частині виконання договірних відносин ст.526 та ст.527 ЦК України. 15.12.2021 між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «Цикл Фінанс» було укладено договір факторингу №15/12/21, відповідно до умов якого ТОВ «Цикл Фінанс» набуло право вимоги до відповідача за кредитним договором № 22039000183939 від 02.10.2019. Згідно Договору факторингу сума боргу перед ТОВ «Цикл Фінанс» становить 31866 грн 90 коп., із яких: заборгованість по тілу кредиту 17772 грн 98 коп., заборгованість по відсотках 26 коп., заборгованість по комісії 14093 грн 66 коп. У зв`язку з невиконанням відповідачем грошового зобов`язання, позивачем на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України нараховані за період з 15.12.2021 по 23.02.2022 інфляційні витрати в розмірі 628 грн 86 коп. та за період з 15.12.2021 по 31.12.2021 3% річних в сумі 103 грн 71 коп.
Ухвалою суду від 23.04.2025 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Відповідачу на адресу реєстрації місця проживання, яка зазначена в позовній заяві та підтверджена довідкою з Єдиного державного демографічного реєстру, були направлені копії ухвал про відкриття провадження у справі та копії позовної заяви з додатками. Поштові конверти з судовими повістками, направлені за зареєстрованим місце проживання відповідача, повернуті суду засобами поштового зв`язку з довідкою про невручення відповідачу рекомендованого листа суду у зв`язку з відсутністю адресата за зареєстрованим місцем проживання. Крім того, відповідач був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення на веб – сайті Судової влади України.
Згідно з ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Учасники судового процесу зобов’язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з’явилися в судове засідання без поважних причин.
Відповідач з запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного провадження, чи з відзивом на позов до суду не звертався, заяв, клопотань та заперечень суду не надав.
Відповідно до вимог ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачами відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідач не використав наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні та не з’явився у судове засідання без повідомлення причин, заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи за його відсутності до суду не надходило.
За таких обставин, з письмової згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів.
Приймаючи до уваги ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, а також те, що відповідач обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання суду не надав, на підставі ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд вважає доцільним продовжити судовий розгляд за відсутності відповідача.
Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно.
Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, доходить наступного.
Судом встановлено, що 02.10.2019 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 22039000183939, згідно умов якого, банк надає клієнту грошові кошти (кредит) у тимчасове платне користування на споживчі потреби, а клієнт зобов`язується повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісії, що передбачені цим договором, а також здійснити всі інші платежі за кредитом у встановлених даним Договором розмірах і строках та виконати свої зобов`язання за даним Договором в повному обсязі.
Відповідно до п.п.1.1.-1.2. кредитного договору, кредит надається на наступних умовах: сума кредиту 21682 грн 53 коп.; строк кредитування 24 місяців; кінцева дата повернення кредиту 02.10.2021; цільове призначення на споживчі потреби; щомісячна комісія за обслуговування кредиту: з 02.10.2019 по 01.05.2020 – 7% від суми кредиту, з 02.05.2020 по 01.11.2020 – 5,5% від суми кредиту, з 02.11.2020 по 01.05.2021 – 4% від суми кредиту, з 02.05.2021 по 02.10.2021 – 2,25% від суми кредиту; процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та нараховується в наступному розмірі: на строкову заборгованість за кредитом 0.001% річних, за прострочену заборгованість за кредитом 56% річних.
Пунктом 1.4. кредитного договору передбачено, що кредит надається шляхом зарахування суми кредиту на поточний рахунок клієнта № НОМЕР_1 , відкритий у АТ «Банк Кредит Дніпро»; датою видачі кредиту вважається день зарахування суми кредиту на рахунок клієнта.
Аналогічні умови кредитування зазначені і в паспорті споживчого кредиту «Кредит готівкою, Мікро (3-24)» інформація яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит, підписаний ОСОБА_1 власноручно.
Підписавши кредитний договір, сторони договору погодили всі істотні умови договору, зокрема умови кредитування та розмір процентів, комісії, а проставленням клієнтом ОСОБА_1 свого підпису в вищезазначеному договорі свідчить про його згоду з усіма викладеними в ньому умовами.
Первісний кредитор - АТ «Банк Кредит Дніпро», свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому кредитним договором, що підтверджується випискою по особовому рахунку за період з 02.10.2019 по 14.12.2021.
З наданого позивачем розрахунку заборгованості, вбачається, позичальник ОСОБА_1 має заборгованість за кредитним договором № 22039000183939 від 02.10.2019 станом на 14.12.2021 у розмірі 31866 грн 90 коп., з яких: заборгованість по тілу кредиту 17772 грн 98 коп., заборгованість по відсотках - 0 грн 26 коп., заборгованість по комісії 14093 грн 66 коп.
Положеннями ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України встановлено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
За змістом ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1ст. 1048 ЦК України).
Приписами ч. 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору.
Положеннями ч. 1 ст. 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
За вимогами ст. 626 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, що передбачено статтею 526 Цивільного кодексу України.
За приписами частин першої, другої статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, відповідаючи перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
Щодо укладення договору факторингу судом встановлено.
15 грудня 2021 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» (Клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» (Фактор) укладено договір факторингу №15/12/21, відповідно до умов якого, Фактор передає грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступає Факторові права грошової вимоги (Права Вимоги) до Боржників за Кредитними Договорами (Портфель Заборгованості).
Відповідно до п.6.2.2. вищезазначеного договору права вимоги переходить до фактора з моменту набрання чинності даним договором та підписання акту приймання-передачі прав вимоги (додаток 3), після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості.
Згідно копії акту приймання-передачі прав вимоги за Договором факторингу № 15/12/21 від 15 грудня 2021 року, клієнт АТ «Банк Кредит Дніпро» в особі заступника Голови Правління з управління проблемними та непрофільними активами ОСОБА_2 та фактор - Товариство з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» в особі директора Правника О.П., уклали цей акт приймання-передачі прав вимоги про те, що Клієнт передав, а Фактор прийняв права грошових вимог станом на дату підписання сторонами Договору згідно з Реєстром боржників та Додатком 1 до цього Акту на суму за кредитними договорами в валюті гривні 206 650 394 грн 24 коп., за кредитними договорами в валюті долари США 19 694 , 90 долл США, за кредитними договорами в валюті євро 2,60 євро, що разом в гривневому еквіваленті складає 207 182 206 грн 39 коп. станом на дату підписання сторонами Договору. Сторони підтверджують, що права грошових вимог передані в повному обсязі та відсутність будь-яких взаємних вимог та претензій щодо/чи внаслідок передачі чи прийняття прав грошових вимог.
Згідно копії акту приймання-передачі Реєстру Боржників від 15 грудня 2021 року до Договору факторингу № 15/12/21 від 15 грудня 2021 року, клієнт АТ «Банк Кредит Дніпро» в особі заступника Голови Правління з управління проблемними та непрофільними активами ОСОБА_2 та фактор - Товариство з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» в особі директора Правника О.П., уклали цей акт приймання-передачі Реєстру Боржників про наступне: згідно вимог п.8.2 Договору факторингу № 15/12/21 від 15 грудня 2021 року, клієнт надав, а фактор прийняв Реєстр Боржників від 15 грудня 2021 року, складений за формою згідно із Додатком № 1 до Договору.
Відповідно до витягу з реєстру боржників до Договору факторингу № 15/12/21 від 15 грудня 2021 року, ТОВ «Цикл Фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № 22039000183939 від 02.10.2019 в сумі 31866 грн 90 коп., з яких: заборгованість по тілу кредиту 17772 грн 98 коп., заборгованість по відсотках - 0 грн 26 коп., заборгованість по комісії 14093 грн 66 коп. 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитодавця у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено законом чи договором.
За змістом статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Виходячи з викладеного, підтверджено факт відступлення права грошової вимоги за кредитним договором № 22039000183939 від 02.10.2019 від АТ «Банк Кредит Дніпро» до ТОВ «Цикл фінанс» до боржника ОСОБА_1 .
Так, суд встановив, що дійсно ОСОБА_1 отримував кредитні кошти та користувався ними.
Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
В даному випадку правовідносини, які склалися між сторонами є грошовим зобов`язанням і на ці правовідносини поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.
У зв`язку з невиконанням відповідачем грошового зобов`язання позивачем нараховані інфляційні втрати за період з 15.12.2021 по 23.02.2022 в розмірі 628 грн 86 коп. та 3% річних за період з 15.12.2021 по 31.12.2021 в сумі 103 грн 71 коп.
На час розгляду справи судом відповідач не надав даних, що свідчать про добровільне погашення заборгованості первісному кредитору або позивачу та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку.
Крім того, суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язань, відповідно до ст. 617 ЦК України.
Згідно з розрахунком заборгованості, наданим представником позивача, сума заборгованості за кредитним договором № 22039000183939 від 02.10.2019 станом на 14.12.2021 у розмірі 31866 грн 90 коп., з яких: заборгованість по тілу кредиту 17772 грн 98 коп., заборгованість по відсотках - 0 грн 26 коп., заборгованість по комісії 14093 грн 66 коп. 
Одночасно з цим, суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині стягнення комісії за обслуговування кредиту в сумі 14093 грн 66 коп. є необґрунтованими виходячи з такого.
10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Відповідно до ч.2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
В той же час, у кредитних відносинах економічною метою кредитодавця є повернення суми кредиту та одержання процентів за користування кредитом. Кредитодавець заінтересований у своєчасному виконанні позичальником обов`язків за кредитним договором, для чого позичальник має бути поінформований про строки i суми належних платежів.
Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Відповідно до ч.5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Зі змісту Кредитного договору № 22039000183939 від 02.10.2019, укладеного між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ОСОБА_1 , неможливо визначити та встановити, за які саме послуги надані банком, встановлено щомісячну комісію за обслуговування кредиту.
Так, пунктом 1.2. Кредитного договору № 22039000183939 від 02.10.2019 зокрема зазначено, що клієнт сплачує банку щомісячну комісію за обслуговування кредиту: 4: з 02.10.2019 по 01.05.2020 – 7% від суми кредиту, з 02.05.2020 по 01.11.2020 – 5,5% від суми кредиту, з 02.11.2020 по 01.05.2021 – 4% від суми кредиту, з 02.05.2021 по 02.10.2021 – 2,25% від суми кредиту. При цьому, Договір не містить перелік послуг з обслуговування кредитом.
Враховуючи те, що кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні Закону «Про споживче кредитування», позивачу встановлено щомісячну плату за послуги з обслуговування кредитної заборгованості, які умовами договору не конкретизовано, а споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки комісії або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі.
З підстав викладеного, суд дійшов висновку, що положення пункту 1.2. Кредитного договору № 22039000183939 від 02.10.2019, укладеного між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ОСОБА_1 , в частині обов`язку позичальника сплачувати щомісячну комісію за обслуговування кредитом є нікчемними.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13липня 2022 року в справі №496/3134/19.
Таким чином, приймаючи до уваги невиконання відповідачем ОСОБА_1 обов`язків щодо своєчасного повернення кредиту та відсотків за Кредитним договором № 22039000183939 від 02.10.2019, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги ТОВ «Цикл Фінанс» підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача на користь позивача в розмірі 18505 грн 81 коп., з яких: заборгованість по тілу кредиту в сумі 17772 грн 98 коп.; заборгованість за відсотками в сумі 0 грн 26 коп., інфляційні витрати нараховані за період з 15.12.2021 по 23.02.2022 в розмірі 628 грн 86 коп. та 3% річних, нараховані за період з 15.12.2021 по 31.12.2021 в сумі 103 грн 71 коп.
В іншій частині позов не підлягає задоволенню.
Вирішуючи питання про стягнення судового збору суд виходить з наступного.
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.
Позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача судових витрат по сплаті судового збору в розмірі 2422 грн 40 коп., сплаченого ним при подачі позову, оскільки позов підлягає частковому задоволенню, суд з урахуванням ч. 1 ст. 141 ЦПК України щодо пропорційності стягнення судового збору вважає необхідним стягнути сплачений судовий збір у розмірі 1375 грн 13 коп. (18505 грн 81 коп./32599 грн 47 коп.*2422 грн 40 коп., (що дорівнює 56,77 %).
Крім того, у пред`явленому позові позивач просить стягнути з відповідача витрати, понесені ним на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000 грн.
Згідно з положеннями п. 1, 2 ч. 1, ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
За правилами п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Відповідно до ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
На підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу по даній справі останнім надано наступні копії документів: Договір про надання правничої допомоги № 43453613 від 02.01.2025, укладеного між ТОВ «Цикл Фінанс» та адвокатом Кенею Д.В.; додаткова угода № 22039000183939 від 15.08.2025 до Договору про надання правничої допомоги № 43453613 від 02.01.2025; детальний опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Кеню Д.В. від 15.08.2025, згідно якого загальна вартість робіт, наданих послуг і виконаних робіт складає 3000 грн 00 коп.; акт 22039000102114 від 15.08.2025 про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг); ордер на надання правничої допомоги серії АІ № 1975568 від 15.08.2026.
Суд дослідивши позовну заяву з доданими до неї матеріалами, докази надані на підтвердження понесених позивачем судових витрат на правничу допомогу, вважає, що судові витрати в частині стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу підлягають задоволенню виходячи з наступного.
Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.
Пунктом 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (пункт 268).
Враховуючи, що позовні вимоги ТОВ «Цикл Фінанс» задоволені частково, розмір витрат на правничу допомогу адвоката підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним вимогам в сумі 1703 грн 10 коп. (що дорівнює 56,77 %).
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 13, 81, 133, 141, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд
у х в а л и в :
Задовольнити частково позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» заборгованість за кредитним договором № 22039000183939 від 02.10.2019 у розмірі 18505 (вісімнадцять тисяч п`ятсот п`ять) грн 81 коп., з яких: заборгованість по тілу кредиту в сумі 17772 грн 98 коп.; заборгованість за відсотками в сумі 0 грн 26 коп., інфляційні витрати нараховані за період з 15.12.2021 по 23.02.2022 в розмірі 628 грн 86 коп. та 3% річних, нараховані за період з 15.12.2021 по 31.12.2021 в сумі 103 грн 71 коп.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» витрати зі сплати судового збору в розмірі 1375 (одна тисяча триста сімдесят п`ять) 13 коп. та витрати на професійну правничу (правову) допомогу у сумі 1703 (одна тисяча сімсот три) грн 10 коп.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення складено 18.05.2026 року.

Суддя     С.В. Шевченко