ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2026 р. 	Справа № 520/23893/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: П`янової Я.В.,
Суддів: Бегунца А.О. , Русанової В.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.11.2025, головуючий суддя І інстанції: Лук`яненко М.О., м. Харків, повний текст складено 26.11.25 у справі № 520/23893/25
за позовом ОСОБА_1 
до  Виконуючого обов`язки голови Лозівського міськрайонного суду Тимура Каращука 
про зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі за текстом також - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до адміністративного суду з позовом до Виконуючого обов`язки голови Лозівського міськрайонного суду Тимура Каращука (далі за текстом також – відповідач), у якому просив:
- встановити, що в.о. голови Лозівського міськрайонного суду Тимур Каращук надав відповідь, датовану 14.08.2025, в неповному та перекрученому вигляді, де надана інформація, яка не має відношення до суті питань, вказаних у заяві від 06.03.2025, з метою приховати відомості, наявні в справі 629/4236/15-а;
- зобов`язати відповідача надати копію виконавчих листів, виписаних у справі 629/4236/15-а, про які вказано у відзиві на позов по справі 520/15690/25, підписаний головою Лозівського міськрайонного суду Ткаченком Олександром.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2025 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення суду та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач, із посиланням на обставини справи, зазначає, що відзив від 02.10.2025 підписаний головою суду Ткаченком О.А., який не є учасником справи, вказаний відзив на позовні вимоги не відповідає вимогам ст. 162 КАС України. Окрім того, суд першої інстанції посилається на рішення суду від 14.07.2025 у справі № 520/15690/25, де відповідачем є Лозівський міськрайонний суд Харківської області в особі голови суду Олександра Ткаченка, а тому виконувати рішення суду від 14.07.2025 року повинен не Лозівський міськрайонний суд Харківської області, а особисто голова суду ОСОБА_2 , як фізична особа. Також позивач зауважує, що висновки суду першої інстанції стосуються видачі дубліката виконавчого листа, згідно з поданою заявою від 06.03.2025. Разом із тим позивач оскаржує лише відповідь від 13.03.2025, підписану головою Лозівського міськрайонного суду Харківської області Олександром Ткаченком, в якій порушені норми ст. 15 Закону України "Про звернення громадян", а також лист від 14.08.2025 на виконання судового рішення, підписаний в.о. голови Лозівського міськрайонного суду Тимуром Каращуком.
Від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він зазначає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, з дослідженням усіх доказів та встановленням усіх обставин у справі. Вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а тому апеляційну скаргу просить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
У запереченнях на відзив позивач повністю підтримав доводи апеляційної скарги та просить встановити, що відповідь від 14.08.2025, підписана в.о. голови Лозівського міськрайонного суду Тимуром Каращуком, лише імітує виконання судового рішення; зобов`язати відповідача виконати судове рішення у справі з урахуванням висновків суду, зокрема, надати копії виконавчих листів у справі № 629/4236/15-а; постановити окрему ухвалу щодо в.о. голови Лозівського міськрайонного суду Тимура Каращука при виконанні судових рішень.
Відповідно до пункту третього частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також – КАС України) суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 звернувся до відповідача з заявою від 06.03.2025 у справі № 629/4236/15-а, в якій просив надати копії постанови від 19.07.2017, копію ухвали від 29.12.2017, а також виконавчий лист у справі № 629/4236/15-а.
Відповідач листом від 13.03.2025 направив на адресу ОСОБА_1 копію постанови Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 19.07.2017 та копію ухвали Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 29.12.2017 у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Лозівському районі про визнання дій неправомірними (додатки: копія постанови та ухвала на 6 арк).
Не погоджуючись із діями відповідача щодо ненадання копії виконавчого листа, обґрунтованої відмови в її наданні в письмовому вигляді, з посиланням на норми законодавства та порядку її оскарження, позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з відповідним адміністративним позовом, який розглянуто в межах справи № 520/15690/25.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 14.07.2025 у справі № 520/15690/25 адміністративний позов ОСОБА_1 до Лозівського міськрайонного суду Харківської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Лозівського міськрайонного суду Харківської області суду щодо неналежного розгляду заяви ОСОБА_1 від 06.03.2025. Зобов`язано Лозівський міськрайонний суд Харківської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 06.03.2025, з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні.
На виконання вказаного рішення суду Лозівським міськрайонним судом Харківської області повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 від 06.03.2025 та надано відповідь листом від 14.08.2025 за № 01-32/110/1/25, за підписом Виконуючого обов`язки голови Лозівського міськрайонного суду Тимура Каращука.
Так, у відповіді від 14.08.2025 за № 01-32/110/1/25 зазначено таке: "Згідно інформації автоматизованої системи документообігу суду КП "Д-3", постановою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 19.07.2017 позовні вимоги ОСОБА_1 у справі № 629/4236/15-а задоволені частково. На виконання зазначеної постанови виписані 3 виконавчі листи. З Вашої заяви про надання виконавчого листа у справі № 629/423/15-а незрозуміло, який саме виконавчий лист Ви бажаєте отримати. Адміністративна справа № 629/4236/15-а провадження №2-а/629/3/17 за уточненим позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в Лозівському районі Харківської області про визнання дій неправомірними згідно з актом знищення від 05.05.2024 була знищена, у зв`язку із закінченням терміну зберігання судових справ, який чітко визначено відповідним Переліком судових справ і документів, що утворюються в діяльності суду зазначенням строку зберігання, затвердженого Наказом Державної Судової адміністрації України від 07.12.2017 №1087 з подальшими змінами, внесеними згідно з Наказом Державної судової адміністрації від 30.11.2020 №524. Додатково роз`яснюємо Вам, що згідно з пп. 18.4 п. 18 Розділу VII Перехідних положень КАС України, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати й дублікат, якщо стягувач або державний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ухвала про видачу або відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному касаційному порядку. Вказана норма регулює порядок видачі дубліката виконавчого листа, виданого на виконання судового рішення в адміністративній справі, у разі втрати стягувачем його оригіналу незалежно від причин такої втрати. Вказана стаття спрямована на забезпечення виконання судового рішення, попри можливу втрату виконавчого документа. Причини втрати для розв`язання цього питання не мають значення - оригінал може бути загублено, викрадено, знищене, втрачено з інших причин. Зазначаємо, що Лозівський міськрайонний суд Харківської області листом від 13.03.2025 на Вашу адресу направив копію постанови Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 19.07.2017 та копію ухвали Лозівського міськрайонного суду Харківської області 29.12.2017 у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Лозівському районі про визнання дій неправомірними".
Із цією відповіддю позивач не погоджується, уважає її неповною та такою, що надана з метою приховати відомості, наявні у справі № 629/4236/15-а, у зв`язку з чим звернувся до суду з цим позовом.
Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції не знайшов підстав уважати, що у спірних правовідносинах відповідач не забезпечив дотримання вимог ч. 2 ст.19 Конституції України та ч. 2 ст. 2 КАС України.
Надаючи оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, колегія суддів виходить з такого.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Вказані норми кореспондують з приписами ст. 370 КАС України, відповідно до яких судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Згідно з ч. 1 ст. 373 КАС України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Примусове виконання рішення суду здійснюється в порядку, визначеному Законом України "Про виконавче провадження" та Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5.
Пунктом 3 розділу III вищевказаної Інструкції передбачено, що заява про примусове виконання рішення подається до органу державної виконавчої служби або приватного виконавця у письмовій формі разом із оригіналом (дублікатом) виконавчого документа.
Відповідно до пункту 18.4 Перехідних положень КАС України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.
Аналіз положень статей 373, підпунктів 18.1-18.4 пункту 18 розділу VI "Прикінцеві положення" КАС України свідчить про принцип разової видачі оригіналу виконавчого документа, який передбачає видачу стороні, за її заявою, лише одного примірника виконавчого листа.
Отже, виконавчий лист у паперовому вигляді видається в оригіналі або, у разі втрати виконавчого документа, дублікаті (питання щодо видачі останнього вирішується в процесуальному порядку).
Водночас дублікатом називається документ, який видається замість втраченого оригіналу і має силу первісного акта. Від останнього його відрізняє спеціальна позначка «Дублікат».
Вказана норма регулює порядок видачі дубліката виконавчого листа, виданого на виконання судового рішення в адміністративній справі, у разі втрати стягувачем його оригіналу, незалежно від причин такої втрати. Вказана стаття спрямована на забезпечення виконання судового рішення, незважаючи на можливу втрату виконавчого документа. При цьому причини втрати для вирішення цього питання не мають значення - оригінал може бути загублено, викрадено, знищено чи втрачено з інших причин.
Під час вирішення питання про видачу дублікату виконавчого листа суд має перевірити підстави, покладені в обґрунтування заяви про видачу його дублікату, зокрема, обставини, які підтверджують факт втрати виконавчого листа, а також те, чи не виконано рішення суду, на виконання якого його видано, шляхом перевірки матеріалів справи, в якій таке рішення ухвалено.
Близька за змістом правова позиція щодо умов видачі дубліката виконавчого документа викладена у постановах Верховного Суду від 24 грудня 2020 року у справі № 820/1053/16, від 17 серпня 2023 року у справі № 910/22462/15, від 09 листопада 2023 року у справі № 0440/5997/18.
У спірних правовідносинах, на виконання рішення суду у справі № 520/15690/25, Лозівським міськрайонним судом Харківської області повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 від 06.03.2025 щодо видачі, зокрема, виконавчого листа у справі № 629/4236/15-а.
Листом від 14.08.2025 за № 01-32/110/1/25, за підписом виконуючого обов`язки голови Лозівського міськрайонного суду Тимура Каращука, на звернення позивача надано відповідь, в якій зазначено, що на виконання постанови Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 19.07.2017 у справі № 629/4236/15-а виписані 3 виконавчі листи. Адміністративна справа № 629/4236/15-а провадження №2-а/629/3/17 за уточненим позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в Лозівському районі Харківської області про визнання дій неправомірними згідно з актом знищення від 05.05.2024 була знищена.
Додатково роз`яснено, що згідно з пп. 18.4 п. 18 Розділу VII Перехідних положень КАС України, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати й дублікат, якщо стягувач або державний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Тобто у листі від 14.08.2025 за № 01-32/110/1/25, за підписом виконуючого обов`язки голови Лозівського міськрайонного суду Тимура Каращука, позивачу повідомлено про те, що у справі № 629/4236/15-а вже виписані 3 виконавчі листи, а також роз`яснено порядок та умови видачі дублікату виконавчого документа.
У відзиві на позов відповідач зазначає, що до теперішнього часу ОСОБА_1 до Лозівського міськрайонного суду Харківської області не звертався з заявою про видачу дублікату виконавчого листа внаслідок його втрати, викрадення, знищення або пошкодження.
Таких доказів матеріали справи також не містять.
Разом із тим суд зауважує, що заявлені позивачем позовні вимоги пов`язані з виконанням Лозівським міськрайонним судом Харківської області судового рішення в адміністративній справі № 520/15690/25 щодо повторного розгляду заяви ОСОБА_1 від 06.03.2025, з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні.
Суд зазначає, що відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень в адміністративних справах, регулюються відповідними статтями розділу ІV Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідно до ч. 4 ст. 372 КАС України примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.
У даному випадку правовідносини між позивачем та відповідачем виникли під час завершальної стадії судового провадження у справі № 520/15690/25.
З комп`ютерної програми суду "Діловодство спеціалізованого суду" встановлено, що 15.09.2025 Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) до Харківського окружного адміністративного суду повернуто виконавчий лист у справі № 520/15690/25 разом з постановою про закриття виконавчого провадження від 10.09.2025 ВП №78975569 з підстав фактичного виконання рішення суду у справі № 520/15690/25 до відкриття виконавчого провадження.
Суд зазначає, що в силу положень статей 382-383 КАС України, вирішення питань виконання судового рішення покладається на суд, який його прийняв.
Так, приписами статей 382, 382-1, 382-3, 383 КАС України передбачено декілька видів судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах: зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення (ст.ст. 382, 382-1, 382-3 КАС України), накладення штрафу (ст. 149 КАС України) та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду (ст. 383 КАС України).
Суд зауважує, що зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.
Тобто, у разі, коли позивач фактично не погоджується з виконанням рішення суду у справі № 520/15690/25, яке набрало законної сили, він має право звернутись до суду, який прийняв відповідне судове рішення, з відповідною заявою в межах статей 382, 382-1, 382-3, 383 КАС України.
Отже, з огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у вищезазначеній частині.
Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача надати копію виконавчих листів, виписаних у справі 629/4236/15-а, то як зазначено судом вище, виконавчий лист у паперовому вигляді видається в оригіналі або, у разі втрати виконавчого документа, дублікаті.
Водночас питання щодо видачі дублікату виконавчого листа вирішується судом у процесуальному порядку і через позовне провадження не здійснюється, тому суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні цієї частини позовних вимог.
Разом із тим, як зазначає відповідач, 22.12.2025 до Лозівського міськрайонного суду Харківської області Стариковим М. О. було подано заяву про видачу дублікатів виконавчих листів у справі № 629/4236/15-а.
Щодо доводів апеляційної скарги про те, що відзив на позов від 02.10.2025 підписаний головою суду Ткаченком О. А., який не є учасником справи, і вказаний відзив не відповідає вимогам ст. 162 КАС України, відповідачем надані пояснення, відповідно до яких на момент виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.07.2025 у справі № 520/15690/25 Лозівським міськрайонним судом Харківської області була надана відповідь від 14.08.2025 за підписом в.о. голови Лозівського міськрайонного суду Харківської області Каращука Т.О.
Відповідно до наказу № 05-05/104 від 09.07.2025 голова Лозівського міськрайонного суду Ткаченко О. А. перебував у відпустці з 11.08.2025 по 28.08.2025. На час його перебування у відпустці адміністративні обов`язки голови суду виконував заступник голови суду Каращук Т. О., а тому відповідь від 14.08.2025 і була підписана в.о.голови Лозівського міськрайонного суду Харківської області.
Після повернення з відпустки суддя Ткаченко О. А. повернувся до виконання своїх адміністративних обов`язків як голови Лозівського міськрайонного суду Харківської області.
Щодо доводів апеляційної скарги про те, що виконувати рішення суду від 14.07.2025 повинен не Лозівський міськрайонний суд Харківської області, а особисто голова суду Ткаченко О.А., як фізична особа, колегія суддів зауважує, що повноваження голови місцевого суду чітко визначені в ст. 24 Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Звертатися з заявами про надання копій документів чи дублікатів виконавчих документів слід до суду, а не до голови суду особисто. Голова суду представляє суд як орган державної влади у зносинах з іншими органами державної влади, органами місцевого самоврядування, фізичними особами та юридичними особами, відповідає за загальну організацію роботи суду, а не за видачу конкретних документів у рамках справи. Процедура отримання документів встановлена процесуальним законом. Якщо позов стосується службових дій, позов подається до суду як юридичної особи, а не до голови суду як фізичної особи. Тому відповідачем у справі є Лозівський міськрайонний суд Харківської області в особі голови суду, а не голова суду, як фізична особа.
Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.
Щодо вимог позивача про постановлення окремої ухвали щодо в.о. голови Лозівського міськрайонного суду Тимура Каращука при виконанні судових рішень, колегія суддів зазначає таке.
За змістом статті 324 КАС України суд апеляційної інстанції у випадках і в порядку, встановлених статтею 249 цього Кодексу, може постановити окрему ухвалу.
Відповідно до частини першої статті 249 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.
Частиною четвертою статті 249 КАС України визначено, що в окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги яких порушено, і в чому саме полягає порушення.
Колегія суддів зазначає, що стаття 249 КАС України дає можливість суду у процесуальний спосіб відреагувати на порушення закону, стосовно яких він не може самостійно вжити заходів для усунення цих порушень, причин та умов, що їм сприяли.
Окрема ухвала є формою реагування суду на порушення норм права, причини та умови, що спричинили (зумовили) ці порушення, з метою їх усунення та запобігання таким порушенням у майбутньому.
Підставою для постановлення окремої ухвали є виявлення порушення закону і встановлення причин та умов, що сприяли вчиненню порушення. Відтак окрема ухвала може бути постановлена у разі, коли під час судового розгляду справи встановлено певне правопорушення. Юридична кваліфікація правопорушення судом не здійснюється. Водночас суд може в окремій ухвалі зазначити, елементи якого складу правопорушення слід перевірити.
Аналізуючи викладене, обов`язковими умовами для постановлення окремої ухвали є порушення закону чи іншого нормативно-правового акту із чітким зазначенням такої норми та обґрунтування, у чому саме полягає таке порушення.
Адміністративний суд наділений диспозитивним правом постановити окрему ухвалу про вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.
На переконання суду позивач, звертаючись з вимогою постановити окрему ухвалу щодо в.о. голови Лозівського міськрайонного суду Тимура Каращука при виконанні судових рішень, не навів достатніх підстав та аргументів для постановлення такої ухвали.
Разом з цим судом апеляційної інстанції не встановлено достатніх даних для висновку про наявність порушень законодавства при виконанні судових рішень у діях відповідача.
Отже, ураховуючи, що законних підстав для постановлення окремої ухвали судом не вбачається, постановлення окремих ухвал, на підставі 249 КАС України, є дискреційними повноваженнями суду і є його правом, а не обов`язком, колегія суддів дійшла висновку, що у задоволенні вимог про постановлення окремої ухвали слід відмовити.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Водночас колегія суддів ураховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.
Зважаючи на результати апеляційного розгляду оскарженого судового рішення та положення статті 139 КАС України, у справі відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат. 
Керуючись статтями 139, 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.11.2025 у справі № 520/23893/25 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		Я.В. П`янова 	
Судді	   	А.О. Бегунц   В.Б. Русанова