КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 травня 2026 року м. Київ справа №320/20642/25
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Жука Р.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження адміністративну справу
за позовом  ОСОБА_1 
до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області 
про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В:

І. Зміст позовних вимог.
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі - відповідач), в якому просить суд
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, яка полягає у непроведенні перерахунку та виплати ОСОБА_1 державної (основної) пенсії за період з 01 січня 2015 року по 30 червня 2021 року включно у зв`язку прийняттям неконституційного правового акту, а також у непроведенні перерахунку та виплати пенсії за період з 01 січня 2022 року по 01 січня 2025 року відповідно до статей 48, 49, 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з урахуванням раніше нарахованих та виплачених сум, пенсії як інваліду І групи, щодо якого встановлено зв`язок з Чорнобильської катастрофою в розмірі 10 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю як інваліду І групи, віднесеного до осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 в розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії за віком;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 недоотриманої державної (основної) пенсії за період з 01 січня 2015 року по 30 червня 2021 року включно у зв`язку прийняттям неконституційного правового акту, а також провести перерахунок та виплату пенсії за період з 01 січня 2022 року по 01 січня 2025 року відповідно до статей 48, 49, 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з урахуванням раніше нарахованих та виплачених сум, пенсії як інваліду І групи, щодо якого встановлено зв`язок з Чорнобильської катастрофою в розмірі 10 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю як інваліду І групи, віднесеного до осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 в розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії за віком.

ІІ. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
Мотивуючи позовні вимоги позивач зазначає, що він є інвалідом І групи, інвалідність якого пов`язана з впливом аварії на Чорнобильській АЕС, перебуває на обліку у відповідача, де отримує пенсію, відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
На переконання позивача, нарахування та виплату пенсії по інвалідності відповідно до статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», відповідач має здійснювати з розрахунку 10 мінімальних розмірів державної пенсії за віком, а також виплачувати додаткову пенсію, виходячи з 75% мінімальної пенсії за віком.
У зв`язку із цим, позивач у березні 2025 року звернувся до відповідача із проханням здійснити перерахунок пенсії відповідно до статей 48, 49, 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», проте, відповідач повідомив про відсутність підстав для такого перерахунку розміру пенсії по інвалідності, у зв`язку з чим позивач звернувся до адміністративного суду з вказаною позовною заявою. 
Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, представник відповідача у відзиві на позовну заяву послався на те, що позивач отримує пенсію по інвалідності в розмірі відшкодування фактичних збитків внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС в розмірах, визначених чинним законодавством, а відтак, підстав для задоволення позовних вимог, на думку представника відповідача, не має.
Не погоджуючись з доводами, викладеними у відзиві на позовну заяву, позивач у відповіді на відзив на позовну заяву послався на рішення Конституційного Суду України від 07 квітня 2021 року у справі № 1-р(ІІ)/2021, на положення статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а також на судову практику Верховного Суду у подібних правовідносинах.

ІІІ. Заяви (клопотання) учасників справи інші процесуальні дії у справі.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 02 травня 2025 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Копія ухвали суду від 02 травня 2025 року разом з копією позовної заяви та доданими до неї документами направлені на юридичну адресу відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань рекомендованим листом.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2026 року позовна заява ОСОБА_1 залишена без руху після відкриття провадження у справі та останньому наданий строк для усунення недоліків.
На адресу суду 28 квітня 2026 року надійшла заява про усунення недоліків разом з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 19 травня 2026 року визнано неповажними причини пропуску ОСОБА_1 строку звернення до суду з позовними вимогами, що стосуються періоду з 01 січня 2015 року по 30 червня 2021 року та з 01 січня 2022 року по 23 жовтня 2024 року, відмовлено у його поновленні, зазначені позовні вимоги залишені без розгляду та продовжено розгляд справи в частині позовних вимог з 24 жовтня 2024 року за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні).
Пунктом 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, що суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Враховуючи вимоги статті 263 КАС України судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Згідно з частиною другою статті 262 КАС України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.
Статтею 258 КАС України визначено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

ІV. Обставини встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає таке.
З матеріалів справи вбачається, що відповідно до наданої копії експертного висновку Центральною міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України по встановленню причинного зв`язку хвороб, що привели до інвалідності та смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС від 30 жовтня 2015 року № 4767, Центральна міжвідомча комісія на засіданні № 29 від 27 жовтня 2015 року, розглянувши звернення ОСОБА_1 та надану ним медичну документацію, дійшла висновку, що наявне у останнього захворювання пов`язане з впливом аварії на ЧАЕС.
Також, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 має статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи (категорія 1), що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого 14 листопада 2019 року Київською облдержадміністрацією.
Судом встановлено, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Київській області та отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 12 листопада 2024 року.
У березні 2025 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області із заявою щодо перерахунку та виплати йому недоотриманої державної (основної) пенсії за період з 01 січня 2015 року по 30 червня 2021 року включно у зв`язку прийняттям неконституційного правового акту, а також щодо проведення перерахунку та виплати пенсії за період з 01 січня 2022 року по 01 січня 2025 року відповідно до статей 48, 49, 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з урахуванням раніше нарахованих та виплачених сум, пенсії як інваліду І групи, щодо якого встановлено зв`язок з Чорнобильської катастрофою в розмірі 10 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю як інваліду І групи, віднесеного до осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 в розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії за віком.
Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області листом від 26 березня 2025 року № 1000-0902-8/40650 повідомило позивача про те, що він перебуває на обліку в Головному управлінні та одержує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» зі змінами з 12 листопада 2024 року. За матеріалами електронної пенсійної справи є особою з інвалідністю І групи, захворювання пов`язане з впливом аварії на ЧАЕС.
Крім того, у листі, посилаючись на вимоги статті 33 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зазначено, що розмір пенсії позивача станом на березень 2025 року становить 9 100,38 грн, з яких: 8 515,42 грн мінімальний розмір пенсії (15 842,64*0,53750); 193,32 грн доплата за понаднормовий стаж (за 18 років); 341,64 грн додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, особам з інвалідністю І групи з числа потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи Пост. № 112 п. 5; 50,00 грн надбавка на догляд особам з інвалідністю І групи. Також вказано, що згідно частини третьої статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в редакції Закону України від 29 червня 2021 року № 1584-ІХ «Про внесення змін до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», для осіб з інвалідністю внаслідок Чорнобильської катастрофи І групи розмір пенсії по інвалідності встановлено на рівні 6 000,00 грн. з 01 березня 2025 року розмір пенсії, визначений відповідно до статті 54 Закону 796, проіндексований у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, становить 9 855,71 грн (6 000*1,14*1,197*1,0796*1,115).
При цьому, у листі рекомендовано позивачу, з посиланням на Порядок № 22-1, подати заяву встановленого зразка та додаткові документи до будь-якого територіального органу Пенсійного фонду України. 
Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо нездійсненні перерахунку та виплати пенсії позивачу протиправною, останній звернувся до адміністративного суду з вказаною позовною заявою.

V. Оцінка суду.
Надаючи правову оцінку обґрунтованості аргументам, наведеними учасниками справи, суд дійшов таких висновків.
Так, відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я, визначені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ (далі - Закон України від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ).
За змістом статті 1 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-XII цей нормативно-правовий акт спрямований на захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розв`язання пов`язаних з нею проблем медичного і соціального характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території.
Державна політика в галузі соціального захисту потерпілих від Чорнобильської катастрофи та створення умов проживання і праці на забруднених територіях базується на принципах, зокрема, соціального захисту людей, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Питання нарахування додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю осіб, які віднесені до категорії 1 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи врегульовано положеннями статті 50 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-XII, яка неодноразово зазнавала змін, як і стаття 54 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-XII щодо застосування якої зроблено висновок у згаданій вище постанові Верховного Суду від 10 грудня 2024 року у справі № 240/1121/24.
До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди вищезазначеним особам пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-XII.
Так, відповідно до статті 50 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-XII у редакції Закону України від 06 червня 1996 року № 230/96-ВР особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірах:
інвалідам I групи - 100 процентів мінімальної пенсії за віком;
інвалідам II групи - 75 процентів мінімальної пенсії за віком;
інвалідам III групи, дітям-інвалідам, а також хворим внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу - 50 процентів мінімальної пенсії за віком.
При цьому, 01 січня 2008 року набрав чинності Закон України від 28 грудня 2007 року № 107-VI «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»(далі - Закон України від 28 грудня 2007 року № 107-VI), яким, серед іншого, було внесено зміни до Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-XII та викладено статтю 50 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-XII в такій редакції:
«Особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірах:
інвалідам I групи - 30 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність;
інвалідам II групи - 20 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність;
інвалідам III групи, дітям-інвалідам, а також хворим внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу - 15 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.
Розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначається на момент виплати додаткової пенсії згідно із законом про Державний бюджет України і не може коригуватися іншими нормативно-правовими актами.»
Конституційний Суд України рішенням від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнав неконституційними положення Закону України від 28 грудня 2007 року № 107-VI, зокрема, в частині внесення змін до статті 50 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-XII, мотивуючи таке рішення тим, що законом про Держбюджет не можна вносити зміни до інших законів, зупиняти їх дію чи скасовувати їх, оскільки з об`єктивних причин це створює протиріччя у законодавстві, і як наслідок - скасування та обмеження прав і свобод людини і громадянина.
Так, 28 грудня 2014 року прийнято Закон України № 76-VIII, яким статтю 50 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-XII викладено у такій редакції:
«Особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.»
Кабінет Міністрів України постановою від 23 листопада 2011 року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» затвердив Порядок № 1210, за змістом пункту 13 якого, особам, що належать до категорії 1, які є особами з інвалідністю І групи встановлюється щомісячна додаткова пенсії за шкоду заподіяну здоров`ю в розмірі 341,64 грн.
Таким чином, змінивши Законом України № 76-VIII законодавче регулювання розмірів додаткових пенсій за шкоду заподіяну здоров`ю, Верховна Рада України скасувала соціальні гарантії, передбачені статтею 50 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-XII у редакції Закону України від 06 червня 1996 року № 230/96-ВР.
При цьому, законодавець вже не вперше допускає обмеження права на соціальне забезпечення осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи на що неодноразово звертав увагу Конституційний Суд України, зокрема, в рішенні від 03 квітня 2024 року у справі № 4-р(І)/2024, яким було визнано такою, що не відповідає Конституції України(є неконституційною), частину третю статті 54 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ в редакції Закону України від 29 червня 2021 року № 1584-ІХ «Про внесення змін до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» щодо підвищення рівня пенсійного забезпечення окремих категорій осіб».
Наведене в сукупності свідчить, що внесені Законом № 76-VIII зміни до статті 50 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-XII є такими, що порушують право на належний рівень соціального захисту осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, що не відповідає частині першій статті 3, частині другій статті 8, статті 16, частині третій статті 22, частині першій статті 46, частині першій статті 50 Конституції України.
Більш того, варто уваги, що Верховний Суд неодноразово наголошував, зокрема, і в постанові від 10 грудня 2024 року у справі № 240/1121/24, що суди не повинні застосовувати положення нормативно-правових актів, які не відповідають Конституції та законам України, незалежно від того, чи оскаржувались такі акти в судовому порядку та чи є вони чинними на момент розгляду справи.
Суд, враховуючи попередні висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 10 грудня 2024 року у справі № 240/1121/24 щодо необхідності застосування до правовідносин, пов`язаних з нарахуванням та виплатою пенсії особам з інвалідністю, щодо яких встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою, норми статті 54 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-XII у редакції Закону України від 06 червня 1996 року № 230/96-ВР, констатує, що додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, передбачена статтею 50 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-XII, за своєю суттю є додатковою соціальною гарантією для осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та становить невід`ємну складову позитивного обов`язку держави забезпечити особам з інвалідністю з числа таких постраждалих посилений соціальний захист, у зв`язку з чим як при застосуванні статті 54 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-XII для визначення основного розміру пенсії, так і при застосуванні статті 50 цього ж Закону для визначення розміру додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, йдеться про соціальні гарантії, закріплені одним і тим самим законом для тієї ж категорії громадян, отже, підхід до тлумачення та застосування зазначених норм має бути єдиним.
Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що до правовідносин, пов`язаних з визначенням розміру додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю норми статті 50 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ мають застосовуватись в редакції Закону України від 06 червня 1996 року № 230/96-ВР.
З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку про те, що позивач як потерпілий внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1, яка є особою з інвалідністю І групи, яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного з Чорнобильською катастрофою, має право на перерахунок його основної пенсії у розмірі 10 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком відповідно до статей 50, 54 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-XII в редакції Закону України від 06 червня 1996 року № 230/96-ВР.
Щодо позовних вимог в частині проведення перерахунку пенсії позивача згідно статті 48 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ, суд зазначає, що вказана норма Закону визначає порядок компенсації за шкоду, заподіяну здоров`ю, особам, які стали особами з інвалідністю внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, інших ядерних аварій, ядерних випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, сім`ям у зв`язку із втратою годувальника та щорічна допомога на оздоровлення, проте, в даному випадку, спір стосується перерахунку державної (основної) пенсії та додаткової, тобто, відсутній спір щодо нарахування та виплати зазначеної у статті 48 Закону компенсації, а відтак, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.
Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Відповідно частини другої статті 2 КАС України справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

VI. Судові витрати.
Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, а матеріали справи не містять доказів понесення сторонами інших судових витрат, підстави для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат та компенсації судових витрат за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, відсутні.
Керуючись статтями 132, 139, 143, 242-246, 255, 260-263, 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (08500, Київська область, місто Фастів, вулиця Саєнка Андрія, будинок 10, код ЄДРПОУ 22933548) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії – задовольнити частково.
2. Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 , як особі з інвалідністю І групи, пов`язаної з наслідками аварії на Чорнобильській АЕС, державної пенсії, у розмірі десяти мінімальних пенсій за віком, встановленої частиною першою статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідно до рішення Конституційного Суду України від 07 квітня 2021 року № 1-р(ІІ)/2021, згідно положень статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у редакції Закону України «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 06 червня 1996 року № 230/96-ВР,  та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком відповідно до статті 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у редакції Закону України «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 06 червня 1996 року № 230/96-ВР, починаючи з 24 жовтня 2024 року, з урахуванням вже виплачених сум.
3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області провести ОСОБА_1 , як особі віднесеній до 1 категорії, щодо якої встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою по І групі інвалідності, перерахунок та виплату державної пенсії у розмірі десяти мінімальних пенсій за віком, встановленої частиною першою статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідно до рішення Конституційного Суду України від 07 квітня 2021 року № 1-р(ІІ)/2021, згідно положень статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у редакції Закону України «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 06 червня 1996 року № 230/96-ВР,  та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком відповідно до статті 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у редакції Закону України «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 06 червня 1996 року № 230/96-ВР, починаючи з 24 жовтня 2024 року щомісячно, з урахуванням вже виплачених сум.
4. У задоволенні інших позовних вимог – відмовити.
5. Судові витрати розподілу не підлягають.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Жук Р.В.