ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

17 червня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/32071/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),
суддів: Добродняк І.Ю., Суховарова А.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області 
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31 березня 2026 року (суддя Н.Є. Сліпець) у справі № 160/32071/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, у якому просила:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови в нарахуванні пенсії позивачці;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити нарахування пенсії за віком з 06.08.2025 позивачці.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що дії пенсійного органу щодо відмови у нарахуванні пенсії є протиправними та порушують право позивачки на належне пенсійне забезпечення.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 січня 2026 року у справі № 160/32071/25 залучено Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області як другого відповідача, залучено Головне управління Пенсійного фонду України у Чернігівській області як третього відповідача.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31 березня 2026 року у справі № 160/32071/25 адміністративний позов задоволено частково:
- визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 17.07.2025 №045750033478 та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 30.07.2025 №045750033478 про відмову позивачці у призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати до страхового стажу позивачки незараховані періоди роботи з 13.09.1983 по 23.02.1987, з 04.09.1989 по 31.12.1995, з 01.07.2000 по 01.11.2001 та з 16.08.2002 по 09.10.2002 згідно записів в трудовій книжці серії НОМЕР_1 , та призначити позивачці пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне 
страхування» з 07.08.2025 року, з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні.
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.
Судом першої інстанції зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються додаткові докази, зазначені у пункті 3 Порядку № 637.
Суд зауважив, що вказані у трудовій книжці серії НОМЕР_1 періоди роботи позивачки з 13.09.1983 по 06.04.1984, з 06.12.1990 по 11.03.1996, з 01.07.2000 по 01.11.2001, з 16.08.2002 по 09.10.2002, які становлять 7 років 4 місяці 26 днів, підлягають зарахуванню до страхового стажу позивачки, встановленого пенсійним органом в обох рішеннях (31 рік 3 місяці 23 дні).
Відтак, суд першої інстанції з`ясував, що страховий стаж позивачки є достатнім для призначення пенсії за віком, оскільки перевищує законодавчо визначений мінімум у 32 роки.
Суд першої інстанції врахував, що порушення страхувальником вимог законодавства щодо порядку та строків сплати страхових внесків тягне негативні наслідки лише щодо самого страхувальника (зокрема, у вигляді сплати недоїмки, штрафних санкцій та пені) та не може мати негативних наслідків для застрахованої особи у вигляді не зарахування до страхового стажу періоду роботи, протягом якого такій особі нараховувалася заробітна плата, на яку у свою чергу нараховувалися страхові внески, проте не з вини застрахованої особи страхові внески не були зараховані на відповідні рахунки або зараховувалися в рахунок сплати заборгованих страхувальником сум недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.
Суд першої інстанції зауважив, несвоєчасна сплата підприємством страхових внесків, за умови підтвердження роботи особи на такому підприємстві, отримання заробітної плати та утримання з неї єдиного соціального внеску, не повинна порушувати законні права та інтереси позивача як застрахованої особи, зокрема, порушувати його право на належне пенсійне забезпечення, оскільки обов`язок своєчасної сплати страхових внесків до Пенсійного фонду покладено на роботодавця, а тому їх несплата не може позбавляти працівників права на зарахування періоду роботи до страхового стажу, фактично позбавляючи особу права власності на пенсію в належному розмірі.
Таким чином, з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів позивача, суд першої інстанції вважав за необхідне вийти за межі позовних вимог, визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 17.07.2025 №045750033478 та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 30.07.2025 №045750033478 про відмову позивачці у призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати до страхового стажу позивачки незараховані періоди роботи з 13.09.1983 по 23.02.1987, з 04.09.1989 по 31.12.1995, з 01.07.2000 по 01.11.2001 та з 16.08.2002 по 09.10.2002 згідно записів в трудовій книжці серії НОМЕР_1 , та призначити позивачці пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 07.08.2025 року, з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, скаржник вказує, що ним правомірно не зараховано позивачки до страхового стажу період роботи з 13.09.1983 по 07.04.1984 відповідно до трудової книжки НОМЕР_1 , оскільки дата прийняття на роботу виправлена, а уточнююча довідка від 10.04.2025 містить по-батькові, які не відповідає паспортним даним позивачки, період роботи з 04.09.1989 по 31.12.1995 згідно довідки від 24.04.2024 №К-13, оскільки в довідці по-батькові не відповідає паспортним даним позивачки, період роботи у 1991 році згідно довідки від 24.0.40.2024 №К-14, оскільки по батькові у довідці вказано не повністю, період роботи з 01.07.2000 по 01.11.2001 та 16.08.2002 по 09.10.2002 згідно трудової книжки  НОМЕР_1 через відсутність даних про роботу в реєстрі застрахований осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Відтак, скаржник вважає, що згідно поданих позивачкою документів, її страховий стаж складає лише 31 рік 3 місяці 23 дні, що є недостатнім для призначення пенсії за віком, а отже рішення про відмову у призначенні пенсії позивачці є правомірним та скасуванню не підлягає.
Позивачка подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.
Встановлені обставини справи свідчать про те, що 09.07.2025 позивачка у віці 59 років 11 місяців звернулася до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Заява позивачки від 09.07.2025 була розглянута за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області, яким прийнято рішення від 17.07.2025 №045750033478 про відмову позивачці у призначенні пенсії за віком за відсутності страхового стажу. Страховий стаж позивача склав 31 рік 3 місяці 23 дні. До страхового стажу позивача не зараховано:
- періоди роботи зазначені в трудовій книжці НОМЕР_1 заповненій 04.09.1980 року, з 13.09.1983 по 23.02.1987, оскільки в записі №5 про прийняття на роботу наявне виправлення в даті прийняття, чим порушено вимоги п. 2.4 "Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників" затвердженої Наказом Міністерства праці України № 58 від 29.07.1993р., на що позивачем надано уточнюючу довідку №94 від 10.04.2025 року, яку не можливо взяти до уваги, оскільки ПІБ особи зазначено в документах російською мовою, що не відповідає ПІБ позивача зазначеним у її паспорті;
- період в колгоспі з 04.09.1989 по 1995 рік згідно уточнюючих довідок № К-13 від 24.04.2024 року та № К-14 від 24.04.2024 року, оскільки ПІБ зазначено в документах російською мовою, що не відповідає ПІБ позивача зазначеним у її паспорті; також відсутня інформація про реорганізацію колгоспу;
- періоди з 01.07.2000 по 01.11.2001 та з 16.08.2002 по 09.10.2002 згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 заповненої 04.09.1980 року, оскільки в зазначені періоди відсутня інформація в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування про сплату страхових внесків.
22.07.2025 позивачка у віці 59 років 11 місяців звернулася до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Заява позивачки від 22.07.2025 була розглянута за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області, яким прийнято рішення від 30.07.2025 №045750033478 про відмову позивачці у призначенні пенсії за віком за відсутності страхового стажу. Страховий стаж позивача на момент звернення становив 31 рік 3 місяці 23 дні. До страхового стажу позивача не зараховано:
- період роботи з 13.09.1983 по 07.04.1984 відповідно до трудової книжки НОМЕР_1 від 04.09.1980 (період роботи відповідно до трудової книжки з 13.09.1983 по 23.02.1987) – оскільки дата прийняття на роботу виправлена. В уточнюючій довідці від 10.04.2025 № 94 ім`я по батькові зазначено російською мовою, що не відповідає даним паспорта;
- період роботи з 04.09.1989 по 31.12.1995 відповідно до довідки від 24.04.2024 №К-13 – оскільки в довідці зазначено ім`я по батькові позивача російською мовою, що не відповідає даним паспорта;
- період роботи у 1991 році відповідно до довідки від 24.04.2024 №К-14 – оскільки ім`я по батькові позивачки в довідці вказано не повністю;
- період роботи з 01.07.2000 по 01.11.2001, з 16.08.2002 по 09.10.2002 відповідно до трудової книжки НОМЕР_1 від 04.09.1980 – оскільки відсутні дані про роботу в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Також, у рішенні ГУ ПФУ в Чернігівській області від 30.07.2025 №045750033478 зазначено, що для вирішення питання призначення пенсії з урахуванням стажу роботи в Республіці Польща, позивачці необхідно звернутись з заявою до територіального органу Пенсійного фонду. 
Вважаючи протиправною відмову у призначенні пенсії, позивачка звернулась до суду за захистом своїх прав.
Переглядаючи рішення суду в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів виходить із такого.
Згідно ст. 24 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Частиною 4 ст. 24 Закону №1058-IV передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Відповідно до ст.62 Закону України від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно з п.2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, до заяви про призначення пенсії за віком документи, зокрема: документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного стажу роботи). За періоди роботи після впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі - персоніфікований облік) орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення (далі - індивідуальні відомості про застраховану особу).
Постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12 серпня 1993 року затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
Пунктом 1 Порядку №637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Згідно з пунктом 3 Порядку №637, за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Отже, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. І лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пенсійне забезпечення, необхідне надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації.
Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 року у справі №234/13910/17 та від 07 березня 2018 року у справі №233/2084/17.
Зі змісту матеріалів справи вбачається, що скаржником позивачці до страхового стажу не зараховано:
- період роботи з 13.09.1983 по 07.04.1984 відповідно до трудової книжки НОМЕР_1 від 04.09.1980 (період роботи відповідно до трудової книжки з 13.09.1983 по 23.02.1987) – оскільки дата прийняття на роботу виправлена. В уточнюючій довідці від 10.04.2025 № 94 ім`я по батькові зазначено російською мовою, що не відповідає даним паспорта;
- період роботи з 04.09.1989 по 31.12.1995 відповідно до довідки від 24.04.2024 №К-13 – оскільки в довідці зазначено ім`я по батькові позивача російською мовою, що не відповідає даним паспорта;
- період роботи у 1991 році відповідно до довідки від 24.04.2024 №К-14 – оскільки ім`я по батькові позивачки в довідці вказано не повністю;
- період роботи з 01.07.2000 по 01.11.2001, з 16.08.2002 по 09.10.2002 відповідно до трудової книжки НОМЕР_1 від 04.09.1980 – оскільки відсутні дані про роботу в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
В свою чергу, як правильно дослідив суд першої інстанції, відомості трудової книжки позивачки НОМЕР_1 підтверджують її трудову діяльність у періодах з 13.09.1983 по 23.02.1987, з 04.09.1989 по 31.12.1995, з 01.07.2000 по 01.11.2001 та з 16.08.2002 по 09.10.2002.
Колегія суддів вважає, що недоліки у трудовій книжці позивачки, про які вказує пенсійний орган, не впливають на зарахування певних періодів роботи позивачки, які підтверджено відомостями трудової книжки, до її страхового стажу.
Апеляційний суд звертає увагу, що неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.
Також, апеляційний суд враховує, що Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.
Апеляційний суд вважає, що визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.
Апеляційний суд враховує правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 10.02.2021 у справі №805/3362/17-а, відповідно до якої страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язкові сплаті, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює ця особа, страхувальником сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи. Як підсумок, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що фізичні особи (працівники підприємств, які тимчасово були звільнені від своєчасного виконання обов`язку зі сплати єдиного внеску) не повинні відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків.
Колегія суддів зазначає, несплата підприємством страхових внесків, які роботодавець попередньо відрахував із заробітної плати працівника, не може бути підставою для позбавлення його права на отримання соціальних гарантій. Позивач не може бути позбавлений права на отримання соціальних гарантій внаслідок того, що орган, відповідальний за повноту та своєчасність сплати страхових внесків своєчасно не вжив дієвих заходів.
Відтак, враховуючи зміст трудової книжки позивачки, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що періоди роботи з 13.09.1983 по 23.02.1987, з 04.09.1989 по 31.12.1995, з 01.07.2000 по 01.11.2001 та з 16.08.2002 по 09.10.2002 підлягають зарахуванню до страхового стажу позивачки.
Отже, колегія суддів зазначає, що пенсійні органи не здійснили належний розрахунок страхового стажу позивачки, а тому рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 17.07.2025 №045750033478 та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 30.07.2025 №045750033478 про відмову у призначенні позивачці пенсії за віком через відсутність необхідного стажу є протиправними та підлягають скасуванню.
Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, аргументи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
Передбачені ст.317 КАС України підстави для зміни або скасування рішення суду першої інстанції відсутні.
Керуючись ст. ст. 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31 березня 2026 року у справі № 160/32071/25 – без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, передбачені ст.ст.328, 329 КАС України.

Повний текст постанови складено 17.06.2026

Головуючий - суддя Я.В. Семененко 

суддя І.Ю. Добродняк 

суддя А.В. Суховаров