Справа № 444/1994/26
Провадження № 2-а/444/32/2026

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2026 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:
головуючий суддя Оприск З. Л.
секретар судового засідання Будзан Н.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Жовква Львівської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Відділу поліції № 2 Львівського районного управління поліції № 1 ГУНП у Львівській області (вулиця С.Бандери, 13, м. Жовква, Львівський р-н, Львівська обл.) про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду з позовом про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.
01 травня 2026 року справу за даною позовною заявою прийнято до розгляду та відкрито у ній провадження.
Позивач в обґрунтування позовних вимог вказує наступне. 02.04.2026 року інспектором поліції було винесено постанову серії ЕНА №6954616 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та накладення штрафу у розмірі 425 грн. Згідно з оскаржуваною постановою, позивач нібито керував транспортним засобом, порушив вимоги дорожнього знаку 3.1 та не пред`явив посвідчення водія. Однак фактично: Однак фактично: транспортний засіб у момент спілкування з працівниками поліції не рухався; транспортним засобом позивач не керував та не перебував у ньому; працівниками поліції не встановлено та не доведено факт його керування транспортним засобом. Вважає, що у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення. Вказав, що постанова не була вручена йому належним чином, він не підписував жодних процесуальних документів, розгляд справи проведено без належного повідомлення позивача, його було позбавлено можливості реалізувати право на захист. Просив скасувати постанову ЕНА №6954616 від 02.04.2026, провадження по справі - закрити.
Відповідач подав відзив на позов, в якому просив у задоволенні позовної заяви відмовити. Свій відзив мотивував наступним. Позивач, керуючи транспортним засобом марки «Рено Трафік» н.з. НОМЕР_1 не виконав вимогу дорожнього знаку 3.1 «Рух заборонено» у поєднанні із інформаційно-вказівним знаком 5.33 «Пішохідна зона» та не пред`явив для перевірки посвідчення водія на право керування т/з відповідної категорії, чим порушив п.п. 8.4«в» та п.п. 2.1 «а» ПДР України. Під час спілкування із працівниками поліції водій поводив себе зухвало, вказував що не знайшов іншого місця паркування, не виконував законні вимоги працівників поліції щодо пред`явлення відповідних документів які надають право керування наземними транспортними засобами, а саме посвідчення водія відповідної категорії та реєстраційного документу на т/з. Неодноразово намагався покинути місце зупинки т/з внаслідок чого і покинув місце ймовірно визнаючи свою вину, та щоб уникнути відповідальності за вчиненні ним адміністративні правопорушення. Працівниками поліції водію ОСОБА_1 повідомлено, що за вчиненні ним адміністративні правопорушення його буде притягнуто до адміністративної відповідальності, про те останній зухвало ігноруючи працівників поліції покинув місце перебування.
Позивач в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце його проведення, причин неявки не повідомив.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце його проведення, причин неявки не повідомив, однак у відзиві просив проводити розгляд справи за його відсутності. 
Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Конституцією України закріплено норму щодо обов`язку органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст.19).
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Судом встановлено, що 02.04.2026 року інспектором поліції було винесено постанову серії ЕНА №6954616 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та накладення на нього штрафу у розмірі 425 грн. за те, що позивач, керуючи транспортним засобом марки «Рено Трафік» н.з. НОМЕР_1 не виконав вимогу дорожнього знаку 3.1 «Рух заборонено» у поєднанні із інформаційно-вказівним знаком 5.33 «Пішохідна зона» та не пред`явив для перевірки посвідчення водія на право керування т/з відповідної категорії, чим порушив п.п. 8.4«в» та п.п. 2.1 «а» ПДР України, що підтверджується копією даної постанови.
З наданого суду відеозапису події вбачається, що під час спілкування із працівниками поліції водій перебуває біля транспортного засобу, пояснює, що не знайшов іншого місця паркування, не виконував вимоги працівників поліції щодо пред`явлення відповідних документів, які надають право керування транспортним засобом, неодноразово намагався покинути місце зупинки. Працівниками поліції водію було повідомлено, що за вчиненні ним адміністративні правопорушення його буде притягнуто до адміністративної відповідальності, про те останній покинув місце зупинки транспортного засобу до моменту розгляду справи.
Пунктом п. 8.4 в ПДР України встановлено, що дорожні знаки (додаток 1) поділяються на групи, зокрема, «заборонні знаки. Запроваджують або скасовують певні обмеження в русі».
Пунктом п. 2.1 «а» ПДР України встановлено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Відповідно до ч. 1 ст.126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати га зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Орган (посадова особа) при розгляді справи, зокрема, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність; повинен своєчасно, всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, вирішити її в точній відповідності до закону тощо (статті 245, 280 КУпАП). Згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю через відсутність події і складу адміністративного правопорушення (пункт 1 статті 247); справа про адміністративне правопорушення розглядається відкрито, крім випадків, коли це суперечить інтересам охорони державної таємниці (частина перша статті 249); оцінка доказів ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності (стаття 252) тощо.
Позивач в позовній заяві, мотивуючи неправомірність оскаржуваної постанови, посилається на те, що транспортний засіб у момент спілкування з працівниками поліції не рухався; транспортним засобом позивач не керував та не перебував у ньому; працівниками поліції не встановлено та не доведено факт його керування транспортним засобом; постанова не була вручена йому належним чином, він не підписував жодних процесуальних документів, розгляд справи проведено без належного повідомлення позивача, його було позбавлено можливості реалізувати право на захист.
Щодо твердження позивача про те, що постанова не була вручена йому належним чином, він не підписував жодних процесуальних документів, розгляд справи проведено без належного повідомлення позивача, його було позбавлено можливості реалізувати право на захист, судом встановлено, що відповідно до відеозапису події працівники поліції намагалися зупинити позивача для належного розгляду справи, однак він не зважаючи на це місце події покинув.
Твердження позивача про те, що транспортний засіб у момент спілкування з працівниками поліції не рухався не спростовує факту вчинення правопорушення.
Окрім цього, суд звертає увагу на те, що відповідно до відеозапису під час спілкування із працівниками поліції позивач перебуває біля транспортного засобу, пояснює, що не знайшов іншого місця паркування.
Будь-яких доказів, окрім копії оскаржуваної постанови, позивачем до позовної заяви не додано. 
Таким чином, позивач заперечив проти законності винесеної постанови, однак всупереч вимогам ч.1 ст.77 КАС України, не надав суду жодних належних і допустимих у розумінні ст. 251 КУпАП, ст. 72, 73 КАС України доказів, які б підтверджували неправомірність винесення оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, а відповідно до правової позиції Верховного Суду обов`язок доказування розподіляється також таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обгрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову (постанова Верховного Суду від 14.03.2018 року по справі №760/2846/17; постанова Верховного Суду від 14.02.2018 року по справі №536/583/17).
Таким чином оскаржувана постанова відповідає встановленим до неї вимогам законодавства, відповідач при її винесенні діяв лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Оскаржувана постанова така, що винесена відповідно до вимог ч. 2 ст. 2 КАС України.
Керуючись ст. 19 Конституції України, ст. 245, 251, 256 КУпАП, ст. 9, 77, 78 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:
Відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Відділу поліції № 2 Львівського районного управління поліції № 1 ГУНП у Львівській області (вулиця С.Бандери, 13, м. Жовква, Львівський р-н, Львівська обл.) про скасування постанови – в повному обсязі.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом10 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ст. 295 КАС України). Апеляційна скарга подається з урахуванням Перехідних положень КАС України.
Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
За умовами ст. 255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий        Оприск  З. Л.