ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
65618, м. Одеса, просп. Шевченка, 29, тел.: (0482) 307-983, e-mail: inbox@od.arbitr.gov.ua
веб-адреса: http://od.arbitr.gov.ua
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
"27" квітня 2026 р.	м. Одеса 	Справа № 916/365/26	

Господарський суд Одеської області у складі судді Погребної К.Ф. розглянувши заяву Фізичної особи - підприємця Горкун Ігоря Вікторовича за вх.№2-718/26 від 16.04.2026р. про ухвалення додаткового рішення по справі №916/365/26
За позовом: Фізичної особи – підприємця Горкун Ігоря Вікторовича ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) 
до відповідача: Фізичної особи – підприємця Назаренко Михайла Сергійовича ( АДРЕСА_2 , код НОМЕР_2 ) 
про стягнення 123 250грн. 

Рішенням Господарського суду Одеської області від 10.04.2026р. позовні вимоги Фізичної особи – підприємця Горкун Ігоря Вікторовича до Фізичної особи – підприємця Назаренко Михайла Сергійовича задоволено повністю, стягнуто з Фізичної особи – підприємця Назаренко Михайла Сергійовича на користь Фізичної особи – підприємця Горкун Ігоря Вікторовича безпідставно набуті грошові кошти в сумі 123 250 грн. та судовий збір в сумі 2 662,40грн.
16.04.2026р. за вх.№2-718/26до суду від позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій заявник просить суд ухвалити додаткове рішення по справі №916/365/26, яким стягнути з Фізичної особи – підприємця Назаренко Михайла Сергійовича на користь Фізичної особи – підприємця Горкун Ігоря Вікторовича витрати на професійну правову допомогу в сумі 61 137,50 грн.
Ухвалою суду від 20.04.2026 заяву Фізичної особи - підприємця Горкун Ігоря Вікторовича про ухвалення додаткового рішення у справі № 916/365/26 було прийнято до розгляду; постановлено розгляд заяви здійснити без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.
Розглянувши заяву Фізичної особи - підприємця Горкун Ігоря Вікторовича (вх.№2-718/26 від 16.04.2026р.) про ухвалення додаткового рішення по справі №916/365/26, суд дійшов висновку про її часткове задоволення, з огляду на наступне:
Згідно ст. 221 ГПК України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 ГПК України.
Відповідно до ст.244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до ч. ч. 1, 2, ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
За змістом ч. ч. 3 - 6 ст. 126 ГПК України, для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
За приписами ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Згідно ч. 1 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
У позовній заяві позивач навів попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат на правничу допомогу, згідно з яким розмір таких витрат попередньо складав 61 137,50 грн. Вказану суму позивач просив стягнути з відповідача.
Так, на підтвердження понесених витрат позивачем було надано Договір про надання правової допомоги від 27.01.2026р. укладений між ФОП Горкун Ігорем Вікторовичем та Адвокатським об`єднанням «Стоїк» в особі представника Пікалова Владислава Сергійовича, за умовами якого Довіритель доручає, а Виконавець приймає на себе зобов`язання про надання юридичних послуг в обсязі та на умовах, передбачених цим договором.
Відповідно до п.2.1 договору, Виконавець зобов`язується з моменту підписання цього договору надавати Довірителю правничу (адвокатську) допомогу з приводу стягнення грошових коштів, які були безпідставно сплачені 15.01.2026р. в сумі 123 250грн. на користь ФОП Назаренко Михайла Сергійовича. 
Відповідно до п.4.1.1 договору за збір документів, інформації, підготовку та розсилку вимоги, підготовку та подачу до господарського суду позову про стягнення з боржника коштів і за ведення справи в суді першої інстанції Довіритель зобов`язується сплатити Виконавцю винагороду 18 000грн. Вказана сума сплачується в такому порядку: 9 000грн. протягом 5 днів із дня підписання цього договору, а решту 9 000грн. протягом 5 днів з моменту прийняття позовної заяви судом до розгляду. 
Пунктом 4.3 договору передбачено, що сторони домовились, що у разі, якщо в результаті юридичних послуг Виконавця судом буде задоволено позов і стягнуто з боржника кошти, то в такому разі Довіритель зобов`язується оплатити виконавцю гонорар успіху в розмірі 35% від фактичної стягнутої суми коштів. 
Також, заявником надано Акт про виконанні роботи (наданні послуги) від 14.04.2026р.. Відповідно до п.2 якого вартість юридичних послуг щодо підготовки та подачі за домовленістю сторін складає 61 137,50грн., з яких 18 000грн. це вартість послуг щодо підготовки та подачі позову до суду та ведення справи в суді першої інстанції згідно п.4.1.1договору і 43 137,50грн. це розмір гонорару успіху згідно п. 4.1.3 договору. 
Крім того, до зави надано рахунок №1/27 від 27.01.2025р. на суму 9 000грн., рахунок б/н від 16.02.2026р. та рахунок б/н від 14.04.2026р. на суму 43 137,50грн., платіжні інструкції від 28.01.2026р. на 9 000грн. та від 14.04.2026р. на 9 000грн. 
Представником позивача на підтвердження повноважень адвоката Пікалова Владислава Сергійовича на надання правової допомоги до матеріалів справи додано ордер серії ВІ №1366838.
Господарський суд зазначає, що при визначенні розміру суми, яка підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають керуватися встановленим у самому договорі розмірі та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.
Відповідно до п.3 ч.1, ч.3 ст.244 ГПК України, якщо судом не вирішено питання про судові витрати, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Водночас, суд зазначає, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7,9 ст.129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
Для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок позивача має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Суд враховує, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю, водночас, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі East/West Alliance Limited проти України, заява № 19336/04).
У постанові від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19 Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду сформулювала висновок щодо застосування норм права при вирішенні питання про розподіл судових витрат на правову допомогу, зокрема, зазначивши, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч.ч. 5-7, 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, керуючись ч. 5-7, 9 ст. 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Враховуючи викладене, вирішуючи питання про стягнення судових витрат за надання правової допомоги, з урахуванням критеріїв розумності і реальності таких витрат, встановлення їхньої дійсності та необхідності, співмірності зі складністю справи, ціною позову та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), зважаючи на конкретні обставини справи, а також керуючись принципами справедливості та верховенства права, суд вважає що заявлений позивачем розмір витрат на правову допомогу (61 137,50 грн) є надмірним порівняно з критерієм розумності та співмірності зі складністю справи, та доходить висновку про необхідність зменшення розміру заявлених витрат на професійну правничу допомогу до 30 000грн., що, на переконання суду, у даній конкретній справі цілком відповідає критеріям, визначеним ч. 4 ст. 126, ч. 5 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.
Керуючись ст.ст. 129, 244, 254-255 Господарського процесуального кодексу України суд 
УХВАЛИВ:

1.Заяву Фізичної особи - підприємця Горкун Ігоря Вікторовича за вх.№2-718/26 від 16.04.2026р. про ухвалення додаткового рішення по справі №916/365/26 задовольнити частково.
2.Стягнути з Фізичної особи – підприємця Назаренко Михайла Сергійовича ( АДРЕСА_2 , код НОМЕР_2 ) на користь Фізичної особи – підприємця Горкун Ігоря Вікторовича ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) витрати на правничу допомогу в сумі 30 000 (тридцять тисяч)грн. 
3. В решті заяви відмовити. 

Додаткове рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.
Наказ видати після набрання додатковим рішенням законної сили.
Відповідно до ст. ст. 254, 256 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції до Південно-Західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту рішення суду.
Повне додаткове рішення складено 27.04.2026р.

Суддя К.Ф. Погребна