П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/7518/25	

Перша інстанція суддя Завальнюк І.В.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
судді-доповідача: Яковлєва О.В.,
суддів Крусяна А.В., Шевчук О.А.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 травня 2025 року, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивачі звернулись до суду з адміністративним позовом у якому заявлено вимоги Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), а саме:
- визнання протиправним та скасування рішення, викладене у листі від 28 січня 2025 року № 325/5/24.23-114, за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від 15 січня 2025 року про зміну прізвища малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 »;
- зобов`язання внести зміни до актового запису № 6098 від 30 червня 2015 року про народження малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме змінити прізвище дитини з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 ».
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 14 травня 2025 року відмовлено у задоволенні позову.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням позивачем подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким задовольнити позов.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що судом першої інстанції зроблено помилковий висновок про необхідність залишення без задоволення позовних вимог, оскільки судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам розгляду заяви позивачів, дотриманню процедури розгляду відповідної заяви, а також оформленню її наслідків.
При цьому, в апеляційній скарзі зазначається, що іноземці та особи без громадянства, які перебувають під юрисдикцією України, незалежно від законності їх перебування, мають право на визнання їх правосуб`єктності та основних прав і свобод людини, зокрема право на повагу до сімейного життя.
В свою чергу, відповідачем подано відзив на отриману апеляційну скаргу у якому зазначено, що судом першої інстанції прийнято законне та обґрунтоване рішення про залишення без задоволення позовних вимог.
Позивачем додатково подано свої письмові пояснення.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Судом першої інстанції встановлено, що громадянка України ОСОБА_1 та громадянин РФ ОСОБА_2 перебувають більше 10 років у цивільному шлюбі. 
ОСОБА_2 , уродженець Республіки Дагестан, паспорт громадянина Російської Федерації № НОМЕР_1 , виданий 04 лютого 2016 року, закордонний паспорт № НОМЕР_2 , виданий 27 січня 2016 року (строк дії до 27 січня 2026 року), тривалий постійно перебуває та проживає на території України та з 2016 року не повертався у країну його громадянства, згідно закордонного паспорта громадянина Російської Федерації ОСОБА_2 № НОМЕР_2 , виданий 27 січня 2016 року зі всіма сторінками на підтвердження невиїзду ОСОБА_2 за кордон України з 2017 року та отримання ним посвідки на тимчасове проживання (анульовано).
При цьому, ІНФОРМАЦІЯ_2 у позивачів народився син ОСОБА_6 , актовий запис № 6098 від 30 червня 2015 року. 
Спочатку батьком дитини було записано ОСОБА_7 . Рішенням Київського районного суду міста Одеси від 30 вересня 2015 року, у справі № 520/11582/15-4, задоволено позов ОСОБА_1 та виключено з актового запису № 6098 від 30 червня 2015 року про народження ОСОБА_6 , вчиненого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, відомості про ОСОБА_7 , як батька дитини та внесено зміни до вказаного актового запису про народження, а саме змінено відомості про батька, вказавши в графі «батько» - ОСОБА_8 , відомості про батька: ОСОБА_8 , громадянин Російської Федерації. 
На підставі цього рішення Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області повторно видано 14 грудня 2016 року свідоцтво про народження на ім`я ОСОБА_9 (батьком вже зазначено заявника ОСОБА_8 ), що народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , свідоцтво серії НОМЕР_3 . 
Однак, оскільки дитину з самого народження звали не « ОСОБА_10 » а « ОСОБА_11 », позивачі звернулись 17 грудня 2025 року до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) із заявою про внесення змін до актового запису про народження дитини ОСОБА_9 № 6098 від 30.06.2015 року, вчиненого Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, а саме змінити відомості про власне ім`я дитини вказавши в графі «ім`я» бажане правильне власне ім`я « ОСОБА_11 » замість первісного небажаного власного імені дитини « ОСОБА_10 » та повторно видати свідоцтво про народження на ім`я ОСОБА_12 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
За результатами розгляду заяви, 07 січня 2025 року Відділом позивачам видано нове свідоцтво про народження серії НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_3 .
З огляду на те, що батьком малолітньої дитини ОСОБА_3 є позивач ОСОБА_2 , з огляду на наявність згоди позивачів щодо зміни прізвища дитини з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 », позивачі 15 січня 2025 року звернулися до Відділу із спільною заявою про зміну прізвища малолітньої дитини з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 ». 
Однак, за результатом розгляду зазначеної заяви, 28 січня 2025 року листом № 325/5/24.23-114 Відділом надано відповідь, що відповідно до абз. 10 п. 1.5. Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5, заяви іноземців, які на законних підставах перебувають в Україні, про внесення змін до актових записів цивільного стану, розглядаються відділом державної реєстрації актів цивільного стану на загальних підставах, а тому однією із умов подачі іноземцем такої заяви є підтвердження факту законності перебування іноземця на території України, що може бути підтверджено: посвідкою на постійне чи тимчасове проживання або іншим документом, що підтверджує законність перебування іноземця на території України, засвідчені в установленому порядку. 
Зважаючи на те, що фактично відповідачем безпідставно відмовлено позивачам у задоволенні заяви про внесення змін до актового запису про народження дитини, а саме зміни прізвища дитини ОСОБА_3 з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 », у зв`язку із тим, що позивачем ОСОБА_2 не було надано до заяви документів, що підтверджують законність перебування іноземця на території України, засвідчені в установленому порядку, позивачі вважають таку відмову відповідача протиправною, у зв`язку із чим звернулися до суду із даним позовом.
Не погоджуючись з отриманою відмовою, позивачі звернулись до суду з даним адміністративним позовом.
За наслідком з`ясування обставин справи, судом першої інстанції зроблено висновок про залишення позову без задоволення, з чим погоджується колегія суддів, з огляду на наступне.

Так, Закон України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» визначає правові та організаційні засади державної реєстрації актів цивільного стану.
Згідно ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація актів цивільного стану у встановлених законом випадках є обов`язковою. Відомості про народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та Єдиного державного демографічного реєстру в обсязі, визначеному Законом України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус».
Згідно ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав.
За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому.
У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.
При цьому, Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, повноваження органів державної влади, що беруть участь у визначенні такого статусу та діють в інтересах забезпечення прав і свобод осіб та національної безпеки України, а також встановлює порядок в`їзду в Україну та виїзду з України таких осіб.
Згідно ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.
Згідно ч. 2 ст. 3 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства, які перебувають під юрисдикцією України, незалежно від законності їх перебування, мають право на визнання їх правосуб`єктності та основних прав і свобод людини.
Згідно ч. 3 ст. 3 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

При цьому, Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання затверджено наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5 (далі - Правила).
Згідно п. 1.1 розділу І Правил, внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану) у випадках, передбачених чинним законодавством.
У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його у судовому порядку. 
Згідно п. 1.15 розділу І Правил, відмова органів державної реєстрації актів цивільного стану у внесенні змін до актових записів цивільного стану, їх поновленні та анулюванні може бути оскаржена в судовому порядку.
Згідно п. 2.10 розділу ІІ Правил, заяви батьків про виправлення (зміну) прізвища або власного імені дитини в актовому записі про її народження у зв`язку з тим, що при державній реєстрації народження дитині присвоєно прізвище або власне ім`я без урахування побажань обох або одного з батьків, приймаються відділами державної реєстрації актів цивільного стану не пізніше одного року з дня народження, а заяви про виправлення власного імені дитини у зв`язку з тим, що вона фактично має власне ім`я, відмінне від зазначеного в актовому записі про її народження, - до досягнення нею 14-річного віку.
Спір між батьками щодо виправлення (зміни) прізвища або власного імені дитини у цьому випадку вирішується органом опіки та піклування або судом.
З іншого боку, згідно ч. 4 ст. 148 Сімейного кодексу України, за заявою батьків або одного з них, якщо другий помер, оголошений померлим, визнаний недієздатним або безвісно відсутнім, дитині, яка не досягла чотирнадцяти років та якій при реєстрації народження присвоєне прізвище одного з батьків, може бути змінено прізвище на прізвище другого з батьків.
При цьому, згідно абз. 11 п. 1.5 розділу І Правил, заяви іноземців, які на законних підставах перебувають в Україні, про внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, складених органами державної реєстрації України, розглядаються відділом державної реєстрації актів цивільного стану на загальних підставах.
Згідно абз. 6 п. 2.1 розділу ІІ Правил, іноземці, особи без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, подають заяву про внесення змін до актового запису цивільного стану, складеного органом державної реєстрації актів цивільного стану України, до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання або за місцем зберігання першого примірника актового запису. У разі зберігання актового запису цивільного стану на тимчасово окупованій території України заява подається за межами цієї території на їх вибір.

Колегією суддів встановлено, що предметом спору у даній справі є перевірка правомірності рішення Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо розгляду заяви позивачів про внесення змін до актового запису цивільного стану про народження дитини.
В даному випадку, позивачами, які зазначають, що вони є батьком та матір`ю спільної дитини, подано до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) спільну заяву про внесення змін в актовий запис про народження дитини щодо прізвища дитини.
В свою чергу, суб`єктом владних повноважень відмовлено у розгляді зазначеної заяви з тієї підстави, що заявник ОСОБА_2 є іноземцем, громадянином РФ, який не підтвердив законності свого перебування в Україні.

Між тим, перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції про залишення без задоволення позовних вимог, у межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.
В даному випадку, як вбачається із зібраних матеріалів справи, ОСОБА_2 є громадянином РФ, який документований паспортом громадянина НОМЕР_5 , що оформлено 04 лютого 2016 року, а також паспортом громадянина РФ для виїзду за кордон № НОМЕР_2 , що оформлено 27 січня 2016 року.
Вказані документи долучались до вищезгаданої спільної заяви позивачів.
Між тим, як вбачається з аналізу вищевикладених норм матеріального права, положення Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, що затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5, фактично зобов`язують відділи державної реєстрації актів цивільного стану, за наслідком отримання заяв іноземців щодо внесення змін до актових записів цивільного стану, перевіряти законність перебування таких іноземців на території України.
В даному випадку, ОСОБА_2 , який є громадянином РФ, не надано суб`єкту владних повноважень та суду доказів законного перебування на території України, зокрема доказів звернення за міжнародним захистом, або посвідки на тимчасове чи постійне проживання в Україні, що існували на момент спірного звернення до відповідача.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_2 , як громадянин РФ, не мав законних підстав для перебування в Україні на момент звернення до суб`єкта владних повноважень.
Тому, можливість прийняття до розгляду заяви іноземця, який не довів наявності законних підстав для перебування в Україні, фактично суперечила вимогам Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5.
В свою чергу, апелянт посилається на положення ч. 2 ст. 3 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», які передбачають, що іноземці та особи без громадянства, які перебувають під юрисдикцією України, незалежно від законності їх перебування, мають право на визнання їх правосуб`єктності та основних прав і свобод людини.
З іншого боку, колегія суддів зазначає, що вищевикладені положення ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», окрім гарантій іноземцям щодо визнання їхньої правосуб`єктності та основних прав і свобод людини, зобов`язують іноземців неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів та першочергово легалізовувати своє перебування в Україні для користування тими самими правами, як і громадяни України.
При цьому, колегія суддів зазначає, що оскільки ОСОБА_8 вже відображений у свідоцтві про народження ОСОБА_3 у якості батька останнього, оскаржувана відмова суб`єкта владних повноважень щодо додаткової зміни прізвища дитини, не свідчить про відмову у визнанні батьківства щодо дитини, а як наслідок не свідчить про порушення суб`єктом владних повноважень гарантій визнання правосуб`єктності та основних прав і свобод іноземця. 
В даному випадку, зазначені вимоги Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які є нормативно-правовим актом, щодо необхідності підтвердження іноземцями законності свого перебування в Україні, як передумови для проходження іноземцям усіх передбачених цими Правилами бюрократичних процедур, в контексті спірних правовідносин, не суперечать положенням ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».
З іншого боку, колегія погоджується з доводами апелянта про те, що Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання передбачено у разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану складення висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану, у якому вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його у судовому порядку.
Між тим, як зазначено вище, у межах спірних правовідносин, суб`єктом владних повноважень не було оформлено висновку про відмову у внесенні змін до актових записів цивільного стану, з підстав невідповідності заяви позивачів вимогам Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, а оформлено відповідну відмову у формі листа від 28 січня 2025 року № 325/5/24.23-114.
В свою чергу, враховуючи особливість спірних правовідносин, формальне скасування вже існуючого рішення суб`єкта владних повноважень, лиш з підстав його оформлення у формі листа, а не висновку, з подальшим зобов`язання суб`єкта владних повноважень повторно розглянути заяву позивача, за умови вже встановленої вище невідповідності заяви позивачів Правилам внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання та неможливості її задоволення, на переконання колегії суддів, жодним чином не призведене до захисту прав позивачів, які останні вважають порушеними у межах спірних правовідносин.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність залишення без задоволення позовних вимог.
Керуючись ст.ст.308, 311, 316, 321, 322, 325,329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 травня 2025 року – без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів.

Суддя-доповідач 		О.В. Яковлєв	
Судді	  	А.В. Крусян   О.А. Шевчук