СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА  

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
ун. № 759/1390/26
пр. № 2/759/6303/26

08 червня 2026 року м. Київ

Святошинський районний суд міста Києва у складі головуючої судді Горбенко Н.О., за участю секретаря судового засідання Чугай В.М., за відсутності сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договорами, -

В С Т А Н О В И В:
У грудні 2025 року до Святошинського районного суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договорами у загальному розмірі 23 063 грн 89 коп. 
Зі змісту позовної заяви вбачається, що 29.05.2021 між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ОСОБА_1 в електронній формі з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи товариства було укладено договір № 618608. Окрім того, 20.09.2021 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 у такий же спосіб було укладено договір № 956774.
У відповідності до укладених договорів товариства зобов`язалися надати ОСОБА_1 кредит на умовах, передбачених договорами, а ОСОБА_1 зобов`язалася повернути кредити, сплатити проценти за їх використання, а також виконати інші обов`язки, визначені договорами.
ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» свої обов`язки за договорами виконали у повному обсязі, надавши у розпорядження ОСОБА_1 погоджену суму кредитних коштів. У свою чергу, ОСОБА_1 своє зобов`язання за договорами належним чином не виконала, що призвело до його прострочення та утворення заборгованості.
За результатами почергового укладення договорів факторингу № 26-11/2021 від 26.11.2021, № 10-01/2023 від 10.01.2023 право вимоги ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» до ОСОБА_1 за кредитним договором № 618608 перейшло до ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР».
Також за результатами почергового укладення договорів факторингу № 25/01/2022/1 від 25.01.2022, № 10-01/2023 від 10.01.2023 право вимоги ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» до ОСОБА_1 за кредитним договором № 956774 перейшло до ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР».
На момент пред`явлення позову загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 за зазначеними договорами становить 23 063 грн 89 коп., з яких: 16 000 грн 00 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 6 407 грн 43 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 546 грн 74 коп. - сума інфляційних втрат; 109 грн 72 коп. - сума 3% річних.
З урахуванням вищевикладеного, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» просило стягнути з ОСОБА_1 зазначену суму заборгованості та вирішити питання про розподіл судових витрат.
У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючу суддю Горбенко Н.О.
Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 26 січня 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду і відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 
Оскільки позов подано в електронній формі через електронний кабінет, примірник позовної заяви разом із доданими до неї матеріалами позивачем направлений відповідачу на адресу його зареєстрованого місця проживання, що відповідає інформації, отриманої за відомостями з Єдиного державного демографічного реєстру та Відділу з питань реєстрації місця проживання / перебування фізичних осіб Святошинської РДА, у відповідності до вимог ст.ст. 43, 177 ЦПК України, про що в матеріалах справи наявні бланк опису вкладення, завірений відповідним відділенням зв`язку, разом з фінансовим чеком про відправлення.
Ухвала про відкриття провадження у справі від 26 січня 2026 року неодноразово направлялась відповідачу ОСОБА_1 на її зареєстроване місце проживання відповідно до відомостей з Єдиного державного демографічного реєстру та Відділу з питань реєстрації місця проживання / перебування фізичних осіб Святошинської РДА - АДРЕСА_1 .
Згідно з наявними у матеріалах справи доказами, поштові конверти повернулися до суду без вручення у зв`язку із закінченням терміну зберігання.
Частина 1 статті 131 ЦПК України зобов`язує учасників судового процесу повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.
У постановах від 14.08.2020 та від 13.01.2020 у справі №910/22873/17 Верховний суд зазначав, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі.
Суд також звертає увагу, що листи, що повернулися з відміткою довідкою поштового відділення про причину повернення - «за закінченням терміну зберігання» або «інші причини», є належно врученими. Звісно ж, за умови, що їх було направлено на адресу, вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (щодо юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців) або на адресу місця реєстрації (щодо фізичних осіб) чи на адресу, самостійно зазначену стороною як адреса для листування.
Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23 січня 2023 року у справі № 496/4633/18 (провадження № 61-11723св22).
Суд зауважує, що наразі у суду відсутні можливості сповіщення відповідача за допомогою інших засобів зв`язку, а подальші, додаткові дії щодо направлення виклику відповідачу до суду за місцем його реєстрації призведуть лише до несвоєчасності розгляду справи.
Правом на подання відзиву у встановлений судом строк відповідач не скористався, про наслідки ненадання учасником справи заяв по суті справи у встановлений судом строк був повідомлений в ухвалі про відкриття провадження у справі.
Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Станом на дату розгляду справи на адресу суду клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи про розгляд справи за участю сторін учасниками справи не подавалися.
Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
З урахуванням ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у зв`язку із розглядом справи без повідомлення (виклику) сторін.
Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов наступного висновку.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК України).
До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ч. 2 ст. 1054 ЦК України).
Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 1055 ЦК України).
Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.
Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.
Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Згідно з статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) (ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України).
У Постанові КЦС ВС від 16.12.2020 у справі № 561/77/19 зроблено висновок, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19.
Відповідно до ч. 1 ст. 10 ЗУ «Про електронну комерцію» електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт).
Згідно з ч.ч. 1, 3, 4, 6, 8 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
У постановах КЦС ВС від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19, від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 09.09.2020 року у справі № 732/670/19, від 08.04.2026 у справі № 705/1938/25 зроблено висновок, що оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачкою за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину.
Щодо кредитного договору № 618608 від 29.05.2021
Судом встановлено, що 29.05.2021 між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ОСОБА_1 в електронній формі з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи товариства було укладено договір про надання споживчого кредиту № 618608. Договір підписаний ОСОБА_1 за результатами авторизації в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства шляхом введення одноразового ідентифікатора електронного підпису.
Згідно з п. 1.2 кредитного договору № 618608 від 29.05.2021 ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» зобов`язалося надати ОСОБА_1 кредит у гривні, а ОСОБА_1 зобов`язалася одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором.
У п. 1.3 - 3.1 кредитного договору № 618608 від 29.05.2021 сторонами було погоджено наступні умови кредитування: сума кредиту 15 000 грн 00 коп., з яких: 12 000 грн 00 коп. надаються безпосередньо ОСОБА_1 шляхом безготівкового переказу на картковий рахунок № НОМЕР_1 , а 3 000 грн 00 коп. утримуються товариством з метою виконання зобов`язань з оплати процентів за перший день користування кредитом; сума кредиту, що підлягає поверненню - 15 000 грн 00 коп.; строк кредитування - 184 дні з 29.05.2021 по 29.11.2021; фіксована процентна ставка за перший день користування кредитом у розмірі 25%, за всі наступні дні користування кредитом, починаючи з другого дня - у розмірі 85% річних.
Кредитний договір містить відомості про загальну вартість кредиту та витрати за ним, а також розмір реальної річної процентної ставки, відтворює положення законодавства про захист прав споживачів та споживче кредитування.
Додатками до кредитного договору № 618608 від 29.05.2021 є графік платежів та паспорт споживчого кредиту, які підписані ОСОБА_1 та містять вичерпну інформацію щодо специфікації кредитного продукту, який надається ОСОБА_1 на підставі кредитного договору.
Таким чином, судом встановлено, що 29.05.2021 між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ОСОБА_1 виникло кредитне зобов`язання на вищезазначених умовах.
Зі змісту листа ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» № 2646_251107105436 від 07.11.2025 встановлено, що 29.05.2021 ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» здійснило переказ грошових коштів у сумі 12 000 грн 00 коп. на картковий рахунок № НОМЕР_1 , що був зазначений ОСОБА_1 у кредитному договорі як спосіб отримання кредитних коштів.
Таким чином, судом встановлено, що ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» виконало своє зобов`язання за кредитним договором № 618608 від 29.05.2021, надавши у розпорядження ОСОБА_1 погоджену суму кредитних коштів.
Зі змісту розрахунку заборгованості, сформованого ТОВ «СЛОН КРЕДИТ», вбачається, що ОСОБА_1 своє зобов`язання за кредитним договором не виконала, що призвело до його прострочення та утворення заборгованості.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Таким чином, судом встановлено факт порушення ОСОБА_1 свого зобов`язання з повернення заборгованості за кредитним договором.
Зі змісту розрахунку заборгованості вбачається, що внаслідок порушення ОСОБА_1 свого зобов`язання за укладеним договором виникла заборгованість у загальному розмірі 18 949 грн 36 коп., з яких: 12 000 грн 00 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 3 000 грн 00 коп. - заборгованість за процентами за перший день користування кредитом; 3 949 грн 36 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом.
Аналізуючи обґрунтованість розміру заборгованості відповідача за кредитним договором, суд звертає увагу, що належним чином дослідити поданий стороною доказ розрахунку заборгованості за кредитним договором, перевірити його та оцінити в сукупності і взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду (постанова КЦС ВС від 25.05.2022 у справі № 219/7527/16-ц).
Кредитна заборгованість визначається умовами кредитного договору та вимогами закону, а суд у будь-якому разі має стягнути ту суму, яка була доведена і щодо якої у суду немає сумніву. Суд першої інстанції у межах наданих йому процесуальним законодавством повноважень не позбавлений можливості самостійно зробити розрахунок заборгованості, якщо не погоджується з розрахунком, наданим позивачем, оскільки незгода з наданим суду розрахунком не є підставою для відмови у задоволенні позову у повному обсязі (постанова КЦС ВС від 07.06.2023 у справі № 234/3840/15-ц).
Зважаючи на умови кредитування, що були погоджені сторонами, суд погоджується з наданим розрахунком заборгованості, вважає такий розрахунок правильним та обґрунтованим. При цьому суд зауважує, що проценти за користування кредитом нараховані виключно у межах строку кредитування (навіть до його закінчення), з урахуванням погодженої процентної ставки та умов її застосування.
Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Фактором, у свою чергу, може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.
Таким чином, договірні відносини факторингу передбачають особливий суб`єктний склад, оскільки сторонами такого договору можуть бути лише чітко визначені актом цивільного законодавства особи: клієнтом за договором факторингу може бути будь-яка фізична та юридична особа, які є суб`єктами підприємницької діяльності (ч. 2 ст. 1079 ЦК України), а фактором - банк чи інша фінансова установа, яка має право здійснювати факторингові операції (ч. 3 ст. 1079 ЦК України).
У Постанові ВС від 18.10.2023 у справі № 905/306/17, а також постановах Верховного Суду від 29.06.2021 у справі №753/20537/18, від 21.07.2021 у справі №334/6972/17, від 27.09.2021 у справі №5026/886/2012 зазначено, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі.
Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.
За результатами дослідження договору факторингу № 26-11/2021 від 26.11.2021, укладеного між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ»; платіжного доручення № 306350000 від 29.11.2021; акта приймання-передавання реєстру боржників за цим договором факторинг; акта приймання-передавання реєстру боржників в електронному вигляді за цим договором факторингу; акта приймання-передавання документації боржників, що є додатком до цього договору факторингу; реєстру боржників до цього договору факторингу, - судом встановлено, що право вимоги ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» до ОСОБА_1 за кредитним договором № 618608 від 29.05.2021 перейшло до ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ».
Зі змісту розрахунку заборгованості, сформованого ТОВ «ВЕРДИКАТ КАПІТАЛ», судом встановлено, що після отримання права вимоги ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» здійснило нарахування процентів за користування кредитом за період з 26.11.2021 по 28.11.2021 у розмірі 104 грн 79 коп., а також на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України - 3% річних у сумі 107 грн 26 коп. та інфляційні втрати у розмірі 530 грн 74 коп. за період прострочення ОСОБА_1 свого зобов`язання за період з 29.11.2021 по 23.02.2022.
Аналізуючи проведені товариством нарахування, суд звертає увагу, що донарахування процентів за користування кредитом було здійснено у межах строку кредитування та шляхом застосування погодженої процентної ставки. У свою чергу, застосування приписів ч. 2 ст. 625 ЦК України здійснено з урахуванням обмежень, встановлених п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, тобто 3% річних та інфляційні втрати нараховані за період прострочення, що мав місце до запровадження законодавчої заборони на нарахування цих штрафних санкцій. Отже, здійснені ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» нарахування за кредитним договором відповідають його положенням та приписам законодавства.
Зважаючи на викладене, розмір заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 618608 від 29.05.2021 становить 19 692 грн 15 коп., з яких: 15 000 грн 00 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 4 054 грн 15 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 107 грн 26 коп. - сума 3% річних, нарахованих на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України за прострочення грошового зобов`язання; 530 грн 74 коп. - сума інфляційних втрат, нарахованих на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України за прострочення грошового зобов`язання.
За результатами дослідження договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023, укладеного між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР»; акта зарахування однорідних зустрічних вимог від 28.02.2023; акта прийому-передачі реєстру боржників за цим договором; акта прийому-передачі реєстру боржників в електронному вигляді за цим договором; реєстру боржників за цим договором, - судом встановлено, що право вимоги ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 за кредитним договором № 618608 від 29.05.2021 перейшло до ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР».
Після отримання права вимоги ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» не здійснювало нарахувань за кредитним договором, а ОСОБА_1 не погашала виниклу заборгованість.
З урахуванням вищевикладеного суд доходить висновку, що з ОСОБА_1 на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 618608 від 29.05.2021 у загальному розмірі 19 692 грн 15 коп., з яких: 15 000 грн 00 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 4 054 грн 15 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 107 грн 26 коп. - сума 3% річних, нарахованих на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України за прострочення грошового зобов`язання; 530 грн 74 коп. - сума інфляційних втрат, нарахованих на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України за прострочення грошового зобов`язання.
Щодо договору позики № 956774 від 20.09.2021
Судом встановлено, що 20.09.2021 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 в електронній формі з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи товариства було підписано договір позики № 956774 від 20.09.2021. Договір підписаний ОСОБА_1 шляхом введення одноразового ідентифікатора електронного підпису.
Згідно з п. 1 договору позики № 956774 від 20.09.2021 ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» зобов`язалося передати ОСОБА_1 у власність грошові кошти на умовах, передбачених договором, шляхом їх перерахування на картковий рахунок, а ОСОБА_1 зобов`язалася повернути таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики та сплатити проценти за користування позикою.
У п.п. 2, 6.3, 20 договору позики № 956774 від 20.09.2021 сторонами було погоджено наступні умови надання позики: сума позики - 1 000 грн 00 коп.; спосіб надання позики - шляхом безготівкового переказу на картковий рахунок № НОМЕР_3 ; строк позики - 30 днів з можливістю пролонгації; процентна ставка за перший день користування позикою у розмірі 29,71%; фіксована знижена процентна ставка з другого дня користування позикою у розмірі - 0,01%, фіксована базова процентна ставка з другого дня користування позикою у розмірі - 2%; у разі пролонгації строку позики розмір процентної ставки становить 2% за кожен день користування позикою.
Додатком до договору позики є графік платежів, що містить інформацію щодо порядку повернення позики.
Зі змісту листа ТОВ «ФК «ФІНЕКСПРЕС» № 28/11-2025-1/ТНПП від 28.11.2025 судом встановлено, що 20.09.2021 ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» здійснило переказ грошових коштів у сумі 1 000 грн 00 коп. на картковий рахунок № НОМЕР_3 , який був зазначений ОСОБА_1 у договорі позики як спосіб отримання позики.
Таким чином, судом встановлено, що 20.09.2021 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 виникло позикове зобов`язання на вищезазначених умовах.
Зі змісту розрахунку заборгованості, сформованого ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», вбачається, що ОСОБА_1 своє зобов`язання з повернення позики та сплати процентів за її використання належним чином не виконала, що призвело до прострочення зобов`язання та утворення заборгованості. ОСОБА_1 перерахувала на користь позикодавця лише грошові кошти у сумі 46 грн 72 коп., що були зараховані на погашення заборгованості за процентами за користування кредитом.
Обставини часткового виконання ОСОБА_1 свого зобов`язання свідчить про визнання нею факту укладення договору позики, отримання грошових коштів за цим договором та виникнення грошового зобов`язання.
Оскільки перерахованих ОСОБА_1 грошових коштів було недостатньо для повного повернення позики, то суд доходить висновку про встановленість факту порушення ОСОБА_1 свого зобов`язання за договором позики.
Зі змісту розрахунку заборгованості слідує, що внаслідок порушення ОСОБА_1 свого зобов`язання виникла заборгованість у загальному розмірі 3 353 грн 28 коп., з яких: 1 000 грн 00 коп. - заборгованість за сумою позики; 2 353 грн 28 коп. - заборгованість за процентами за користування позикою.
Зважаючи на умови позики, що були погоджені сторонами, суд погоджується з наданим розрахунком заборгованості, вважає такий розрахунок правильним та обґрунтованим.
За результатами дослідження договору факторингу № 25/01/2022/1 від 25.01.2022, укладеного між ТОВ «ВЕРДИК КАПІТАЛ» та ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ»; платіжного доручення № 323430001 від 25.01.2022; акта приймання-передавання реєстру боржників за цим договором факторингу; реєстру боржників до цього договору факторингу; витягу з цього реєстру боржників, - судом встановлено, що право вимоги ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» до ОСОБА_1 за договором позики № 956774 від 20.09.2021 перейшло до ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ».
Зі змісту розрахунку заборгованості, сформованого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», вбачається, що після отримання права вимоги товариством здійснено нарахування 3% річних у сумі 2 грн 46 коп. та інфляційних втрат у сумі 16 грн 00 коп. на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України за прострочення ОСОБА_1 виконання свого зобов`язання за період з 25.01.2022 по 23.02.2022.
Нарахування ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» 3% річних та інфляційних втрат відповідає приписам ч. 2 ст. 625 ЦК України та здійснено з урахуванням обмежень п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.
Отже, розмір заборгованості ОСОБА_1 за договором позики № 956774 від 20.09.2021 становить 3 371 грн 74 коп., з яких: 1 000 грн 00 коп. - заборгованість за сумою позики; 2 353 грн 28 коп. - заборгованість за процентами за користування позикою; 2 грн 46 коп. - сума 3% річних, нарахованих на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України за прострочення грошового зобов`язання; 16 грн 00 коп. - сума інфляційних втрат, нарахованих на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України за прострочення грошового зобов`язання.
За результатами дослідження договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023, укладеного між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР»; акта зарахування однорідних зустрічних вимог від 28.02.2023; акта прийому-передачі реєстру боржників за цим договором; акта прийому-передачі реєстру боржників в електронному вигляді за цим договором; реєстру боржників за цим договором, - судом встановлено, що право вимоги ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 за договором позики № 956774 від 20.09.2021 перейшло до ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР».
Після отримання права вимоги ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» не здійснювало нарахувань за договором, а ОСОБА_1 не погашала виниклу заборгованість.
Одним з основних принципів цивільного судочинства є змагальність сторін (стаття 12 ЦПК України). Статтею 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень.
Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
У спірних правовідносинах саме на позивача покладено обов`язок довести суду факт укладення між сторонами кредитного договору або отримання права вимоги за цим договором та прострочення виконання позичальником взятих на себе зобов?язань, а на відповідача - обов`язок спростувати розмір існуючої заборгованості.
Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно з статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови ВС від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17).
Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).
Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".
З урахуванням вищевикладеного, суд за результатами повного, всебічного дослідження матеріалів позовної заяви, на основі достатньої сукупності належних, допустимих та достовірних доказів приходить до висновку, що позивачем доведено факт 1) виникнення кредитного/позикового зобов`язання між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ», ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 , 2) виконання товариствами свого зобов`язання за договорами, 3) порушення ОСОБА_1 свого зобов`язання за договорами, 4) отримання права вимоги до ОСОБА_1 за цими договорами, а також доведено і обґрунтовано виникнення заборгованості у розмірі 23 063 грн 89 коп.
На підставі цього суд приходить до висновку про необхідність повного задоволення позовних вимог.
Щодо судових витрат.
Щодо судових витрат на професійну правничу допомогу.
У поданому позові позивач просить стягнути із відповідача на свою корить судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 13 000 грн.
У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду по справі № 751/3840/15-ц від 20.09.2018 року на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.
Так, на підтвердження витрат на правову допомогу позивач долучив до матеріалів справи: договір про надання правової допомоги № 02-09/2024-7 від 02.09.2024, укладений між ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» та ФОП ОСОБА_2 ; тарифи на послуги ФОП ОСОБА_2 ; платіжну інструкцію № 0589400003 від 15.12.2025; заявку на надання юридичної допомоги № 20 від 03.11.2025; витяг з акта № 15 про надання юридичної допомоги від 28.11.2025, - з яких вбачається факт понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 13 000 грн 00 коп.
Крім того, із Єдиного реєстру адвокатів України вбачається, що Корнійчук Я.П. є адвокатом.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини у справах «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Крім того, суд враховує, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19, від 06грудня 2019 року у справі №910/353/19, постанові Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі №910/7586/19.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.
Враховуючи те, що суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, а від відповідача не надходило клопотання про зменшення розміру витрат на правову допомогу, суд не вправі за власною ініціативою зменшувати суму судових витрат на професійну правничу допомогу.
Зважаючи на викладене, із відповідача на користь позивача слід стягнути 13 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Щодо судових витрат по сплаті судового збору.
Позивач надає суду платіжну інструкцію № 0594330064 від 29.12.2025, зі змісту якої вбачається, що ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» здійснило платіж у розмірі 2 422 грн 40 коп. на сплату судового збору за подачу позовної заяви до Святошинського районного суду міста Києва до ОСОБА_1 .
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, судові витрати у межах сплаченого судового збору підлягають стягненню із відповідача у розмірі 2 422 грн 40 коп.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 13, 14, 82, 223, 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договорами - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (код ЄДРПОУ: 44276926; місцезнаходження: м. Київ, вул. Мечнікова, буд. 3, офіс 306) суму заборгованості за:
- кредитним договором № 618608 від 29.05.2021 у загальному розмірі 19 692 (дев`ятнадцять тисяч шістсот дев`яносто дві) гривні 15 копійок;
- договором позики № 956774 від 20.09.2021 у загальному розмірі 3 371 (три тисячі триста сімдесят одна) гривня 74 копійок,
а всього стягнути 23 063 (двадцять три тисячі шістдесят три) гривні 89 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (код ЄДРПОУ: 44276926; місцезнаходження: м. Київ, вул. Мечнікова, буд. 3, офіс 306) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок та судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 13 000 (тринадцять тисяч) гривень 00 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складено 08 червня 2026 року.

Суддя         Н.О.Горбенко