ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2026 року	Львів	Справа № 140/9002/25 пров. № А/857/11360/26	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
судді-доповідача -	Шевчук С. М.	
суддів -	Кухтея Р. В.	
 	Носа С. П.	
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Волинської митниці на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 19 січня 2026 року у справі № 140/9002/25 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарант ЦЕМ" до Волинської митниці про визнання рішення протиправним, 
місце ухвалення судового рішення 	м.Луцьк	
Розгляд справи здійснено за правилами	спрощеного позовного провадження 	
суддя у І інстанції	Шепелюк В.Л.	
дата складання повного тексту рішення	не зазначена	

ВСТАНОВИВ:
І. ОПИСОВА ЧАСТИНА
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 19 січня 2026 року у справі № 140/9002/25 задоволено повністю позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Гарант Цем» (48431, Тернопільська область, Чортківський район, село Трибухівці, вулиця Горішня, 52, код ЄДРПОУ 40730253) до Волинської митниці (44350, Волинська область, Ковельський район, село Римачі, вулиця Призалізнична, будинок 13, код ЄДРПОУ ВП 43958385) про визнання протиправними та скасування рішення та картки відмови.
Визнано протиправними та скасовано рішення Волинської митниці про коригування митної вартості товарів від 22.07.2025 №UA205140/2025/000218/1 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205140/2025/001904.
Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Гарант Цем» за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці судовий збір у сумі 4844,80 грн (чотири тисячі вісімсот сорок чотири гривні 80 коп).
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю. В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
В доводах апеляційної скарги вказує, що позиція суду першої інстанції є хибною, оскільки під час здійснення митного контролю за правильністю визначення митної вартості товару з врахування поданих у вказаних цілях разом з МД документів було встановлено певні розбіжності, які спричинили сумніви щодо достовірності заявленої митної вартості товару, зокрема у довідці про транспортні витрати від 21.07.2025 № б/н вказано про наявність розвантажувально-навантажувальних робіт, що завантаження товару проводилося за рахунок відправника. Дана довідка і видана відправником і дані витрати не вказані в рахунку на оплату та відсутні в ДМВ, що свідчить про їх не включення до митної вартості товару. 
При цьому, відповідач зазначає, що до митного контролю та митного оформлення декларантом подано договір надання послуг з перевезення №3 від 01.07.2025 року. Пунктом 2.3. договору надання послуг з перевезення №3 від 01.07.2025 року визначено, що оплата включає всі витрати на перевезення, крім митних зборів і розмитнення. Пункт 7.1. договору надання послуг з перевезення №3 від 01.07.2025 року передбачає, що будь-які зміни та доповнення до цього Договору дійсні, за умови, якщо вони вчинені в письмовій формі, підписані уповноваженими представниками Сторін. Декларантом до митного оформлення не подано ніяких додаткових угод чи доповнень до договору надання послуг з перевезення №3 від 01.07.2025 року. Вищевказане свідчить, що положеннями договору надання послуг з перевезення №3 від 01.07.2025 року невизначено хто несе відповідальність/обов`язок здійснити навантажувально-розважувальні роботи.
У рахунку-фактурі про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №130 від 01.07.2025 року відсутні відомості, що обов`язок завантаження покладено на відправника.
Пункт 6 ч.10 ст.58 МК України, визначає, що витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України – додаються до митної вартості (є складовими митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.
Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, відповідно до частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Про розгляд апеляційної скарги відповідач та позивач повідомлені шляхом надіслання ухвали про відкриття апеляційного провадження та про призначення апеляційної скарги до розгляду через електронний кабінет сервісу "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС), підтвердженням чого є відповідні дані автоматизованої системи документообігу суду. 
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. В силу вимог ч.4 ст.229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Ухвалюючи судове рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що:
- висновок у спірному рішенні про неможливість визначення митної вартості товару за ціною договору щодо товару, який імпортується, та за рівнем, визначеним декларантом, на думку суду, не є доведеними;
- у відповідь на електронне повідомлення митниці, листом від 22.07.2025 декларант повідомляв, що товар (автобетонозмішувач) їхав своїм ходом, а відтак відповідачу було відомо, що позивач не поніс витрат на навантаження;
- декларантом було надано документи, які підтверджували вартість понесених витрат на перевезення товару;
- формально нижчий рівень митної вартості імпортованого товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватись як заниження декларантом митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості;
- у спірному рішенні митний орган лише вказав номер та дату митної декларації (№UA204060/2024/474 від 25.01.2025), на основі яких було здійснено коригування митної вартості товару, що не дає підстав вважати вказане рішення обґрунтованим та мотивованим. На думку суду, відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом.
Також суд відхилив, викладені у відзиві на позовну заяву доводи митного органу про можливе заниження транспортних витрат до кордону України, як такі, що не слугували підставою для прийняття оскаржуваного рішення.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 20.06.2025 між ТОВ «Гарант Цем» (покупець) та TSINYK TRANSPORT LTD (продавець) було укладено договір купівлі-продажу транспортних засобів №2, за умовами якого продавець зобов`язується передати, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити на умовах цього контракту MAN TGM 18.250 4Ч2 MIXER згідно рахунком-фактурою №125 Reg №WR63EKM, Chassis №WMANO8ZZ3EY308653, Date of Ist reg: 24/12/2013 (а.с.15-17).
На виконання умов контракту, відповідно до рахунку – фактури (інвойсу) №125 від 20.06.2025 компанія TSINYK TRANSPORT LTD поставила позивачу MAN TGM 18.250 4x2 MIKCEP, Реєстр. №WR63EKM, Шасі: WMAN08ZZ3EY308653, дата першої реєстрації: 24/12/2013, ідентифікатор митного тарифу: 870540 0000 вартістю 7900 фунтів стерлінгів (а.с.18, переклад а.с.19).
Оплати за товар була проведена позивачем згідно із платіжною інструкцією в іноземній валюті №2 від 23.06.2025 на суму 7900 фунтів стерлінгів (а.с.20).
З метою здійснення митного оформлення товару: «вантажний спеціалізований автомобіль. Автобетонозмішувач: марка - MAN, модель - TGM 18.250, стан - бувший у використанні, календарний рік виготовлення - 2013, модельний рік виготовлення- 2014 дата першої реєстрації - 24.12.2013, номер кузова- НОМЕР_1 , номер двигуна - не визначений, об`єм двигуна - 6870 см3, потужність двигуна - 184 kW, тип двигуна - дизельний, тип кузова - автобетонозмішувач , кількість місць- 2, колісна формула - 4Ч2, маса в разі повного завантаження - 18000 кг, вантажопідйомність - 10655 кг, призначення - для використання по дорогах загального користування, виробник "MAN Truck & Bus AG", торговельна марка "MAN" Країна виробництва: DE», що постачався згідно з вищевказаним договором, декларантом позивача до Волинської митниці подано МД №24UA205140045815U3 від 21.07.2025 (а.с.37). Митну вартість товару визначено за першим основним методом - за ціною договору.
На підтвердження заявленої митної вартості товару та обраного основного методу її обчислення декларантом до вказаної МД були подані наступні документи: договір купівлі-продажу транспортних засобів від 20.06.2025 №2 (а.с.15-17), рахунок-фактура (інвойс) №125 від 20.06.2025 (а.с.18, переклад а.с.19), свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 від 24.12.2013 (а.с.29, переклад а.с.30), платіжна інструкція в іноземній валюті №5 від 16.07.2025 (а.с.2), платіжна інструкція в іноземній валюті №2 від 23.06.2025 (а.с.20), рахунок-фактура №130 від 01.07.2025 (а.с.25, переклад а.с.26), довідка про транспортні витрати від 21.07.2025 (а.с.21), договір-доручення про надання послуг по декларуванню товарів №66-к від 15.07.2025 (а.с.35-36), експертна довідкам №7517/25 15.07.2025 (а.с.28), митна декларація країни відправлення №25GB6SYQF67PHG9AA6 21.06.2025 (а.с.33, переклад а.с.34), довідка щодо відповідності транспортного засобу №0802-25 від 21.07.2025 (а.с.40).
Здійснюючи митний контроль правильності визначення декларантом митної вартості товару, заявленого до митного оформлення, митним органом направлено декларанту електронне повідомлення з вимогою про надання у 10-ти денний термін наступних додаткових документів для підтвердження заявленої ним митної вартості: виписку з бухгалтерської документації; транспортні (перевізні) документи; страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; автотранспортну накладну (а.с.74 зворот.).
Листом від 22.07.2025 декларант позивача повідомив, що всі необхідні наявні документи для визначеності митної вартості задекларованих товарів були додані, а саме: декларація країни відправлення та платіжний документ щодо вартості товару (MAN TGM 18.250 ідентифікаційний номер (номер шасі) - НОМЕР_1 ) згідно інвойсу №125 від 20.06.2025 і виправлена довідка про транспортні витрати б/н від 22.07.2025 (а.с.73 зворот.), де не було вказано відомостей про завантаження за рахунок відправника так, як товар (автобетонозмішувач) їхав своїм ходом. Також зазначив, що більше додаткових документів надаватись не буде, у зв`язку із чим просив прийняти рішення без врахування термінів, передбачених частиною третьою статті 53 МК України (а.с.74).
22.07.2025 митний орган за результатами перевірки митної декларації, а також інших документів, наданих відповідно до МК України, прийняв рішення про коригування митної вартості товарів №UA205140/2025/000218/1 (а.с.14) та видав картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205140/2025/001904 (а.с.13).
У графі 33 оскаржуваного рішення від 22.07.2025 №UA205140/2025/000218/1 зазначено, що митна вартість товару, який ввозиться на митну територію України, не може бути визнана у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів в поданих до митного оформлення товарів за митною декларацією №25UA205140045815U3 документи містять розбіжності, зокрема:
- в довідці про транспортні витрати від 21.07.2025 б/н вказано про наявність розвантажувально-навантажувальних робіт, що завантаження товару проводилося за рахунок відправника. Дана довідка і видана відправником і дані витрати не вказані в рахунку на оплату та відсутні в ДМВ, що свідчить про їх невключення до митної вартості товару. Відповідно до Правил заповнення декларації митної вартості, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №599 «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення, при заповненні графи 21 декларації митної вартості: для підтвердження витрат на транспортування декларантом, відповідно до частини другої статті 53 МК України, подаються транспортні перевізні документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містять реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.
Під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості було встановлено, що декларантом заявлено митну вартість самостійно. 
Згідно вимог наказу Держмитслужби від 01.07.2021 №476 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України» та згідно із статтями 53 та 54 МК України декларанту запропоновано надати додаткові документи.
Декларант надав: 
- довідку про транспортні витрати б/н від 22.07.2025;
- в довідці про транспортні витрати від 21.07.2025 б/н вказано про наявність розвантажувально-навантажувальних робіт, що завантаження товару проводилося за рахунок відправника. Дана довідка і видана відправником, дані витрати не вказані в рахунку на оплату та відсутні в ДМВ, що свідчить про їх невключення до митної вартості товару.
В додатково надісланому документі, що підтверджує вартість перевезення товару - довідці про транспортні витрати б/н від 22.07.2025 вже відсутня інформація про наявність розвантажувально-навантажувальних робіт, що свідчить про наявність ризиків заявлення до митного оформлення неправдивих відомостей щодо всіх витрат та неможливість перевірити числовий розрахунок митної вартості.
Переліку запитуваних документів в повній мірі декларантом не надано, листом від 22.07.2025 повідомлено про відсутність додаткових документів. 
У зв`язку з вищевикладеним та керуючись положеннями Угоди про застосування статті VII ГАТТ 1994 року, МК України, також вимогами ч.6 ст.54 МКУ передбачено, що у зв`язку із неподанням декларантом документів згідно з переліком, та відповідно до умов, зазначених у частинах другій – четвертій статті 56 МК України митниця може відмовити у визнані заявленої декларантом митної вартості. У зв`язку із неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості, а саме методу 2а (статті 59 МК України) та методу 2б (стаття 60 МК України) з причини відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (стаття 62 МК України) та методу 2г (стаття 63 МК України) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта. У зв`язку з тим, що документи подані для підтвердження митної вартості товарів не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, та містять вищевказані розбіжності, митницею відповідно до положень статей 55 та 57 МК України з декларантом проведена письмова консультація щодо вибору методу визначення митної вартості товару.
На виконання вимог Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом Держмитслужби України від 01.07.2021 №476, митницею проведено порівняння рівня заявленої митної вартості товару з інформацією, наявною в автоматизованій системі митного оформлення «Інспектор», а також з рівнем митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено. Митну вартість товарів визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 МК України, згідно раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях, а саме: товар №1 - 21000 євро за ЕМД №UA204060/2024/474 від 25.01.2025.
Митницею за основу для коригування митної вартості товару №1 взято вартість товару «Автобетонозмішувач марки MAN, модель TGM 26.340 бувший у використанні, ідентифікаційний номер (шассі) - НОМЕР_3 , для змішування цементного розчину, загальна кількість місць, включаючи місце водія - 2, номер двигуна (маркування)- невизначений, двигун дизельний, робочий об`єм циліндрів - 6870 см3, потужність 250 kW, колісна формула - 6х4, календарний рік виготовлення - 2013, модельний рік виготовлення - 2014.12902 см3-тип двигуна - дизель-потужність - 300 кВт -колісна формула - 8*4 -торгівельна марка - DAF...», імпорт якого здійснено на умовах поставки DAP Сарни з врахуванням обсягу ввезеного товару (1 шт).
21.07.2025 декларант подав МД №24UA205140046215U3, за якою імпортований товар випущено у вільний обіг з наданням гарантій, передбачених статтею 55 МК України (а.с. 38).
Не погоджуючись із прийнятими Волинською митницею рішенням про коригування митної вартості товарів та карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, позивач звернувся із даним позовом до суду.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.
Спірні правовідносини, які виникли між сторонами у цій справі, врегульовані положеннями Митного кодексу України.
Згідно статей 49, 50 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.
Згідно з частиною першою статті 51, частиною першою статті 52 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу; заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Як встановлено частиною другою статті 52 Митного кодексу України, декларант зобов`язаний: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.
Згідно з частинами першою, другою статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (частина 5 статті 53 Митного кодексу України).
З аналізу наведених норм вбачається, що положення статті 53 Митного кодексу України містять вичерпний перелік документів, що подається декларантом органу доходів і зборів для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.
Дана норма кореспондується з положеннями статті 318 Митного кодексу України, якою встановлено, що митний контроль має передбачати виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.
Відповідно до частини третьої статті 53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.
Згідно зі статтею 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Частиною п`ятою статті 54 Митного кодексу України передбачено право органу доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, а у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.
За правилами частини шостої статті 54 Митного Кодексу України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Згідно з частиною першою статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом, та обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування (пункти 2, 5 частини другої статті 55 Митного Кодексу України).
Зазначені положення зобов`язують митницю у рішенні про коригування митної вартості зазначати конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Частинами другою та третьою статті 58 Митного кодексу України передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.
Відповідно до частин четвертої, п`ятої статті 58 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Отож, з приведених нормативних актів слідує, що умовою, з якою закон пов`язує право митниці самостійно розраховувати митну вартість заявлених декларантом товарів, є наявність документально підтверджених обставин, що свідчать про заявлення декларантом неповних та/або недостовірних відомостей про товар та ціну, яку за нього сплачено.
Як наслідок рішення митного органу не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.
Повертаючись до фактичних обставин справи, встановлених вище спірне рішення прийняте відповідачем з підстав, що документи, які подані для підтвердження митної вартості не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом.
Зокрема, відповідач зазначив, що за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, поданих до митного оформлення за митною декларацією № 25UA205140045815U3, виявлено розбіжності у наданих документах. Так, у довідці про транспортні витрати б/н від 21.07.2025 містилися відомості про здійснення розвантажувально-навантажувальних робіт та вказувалося, що завантаження товару проводилося за рахунок відправника. Оскільки цю довідку видано відправником, а згадані витрати не відображені у рахунку на оплату (інвойсі) та відсутні в декларації митної вартості (ДМВ), митний орган дійшов висновку про їх не включення до митної вартості товару, що, на його думку, свідчить про недостовірність заявленої бази оподаткування.
Досліджуючи приведені доводи апеляційної скарги, які стосуються виявлених митним органом розбіжностей, колегією суддів ураховано таке.
Для підтвердження заявленої митної вартості за основним методом – за ціною договору (контракту) позивач подав разом із митною декларацією документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК України (пункти 2, 3, 4, 6): договір купівлі-продажу транспортних засобів від 20.06.2025 №2 (а.с.15-17), рахунок-фактура (інвойс) №125 від 20.06.2025 (а.с.18, переклад а.с.19), свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 від 24.12.2013 (а.с.29, переклад а.с.30), платіжна інструкція в іноземній валюті №5 від 16.07.2025 (а.с.2), платіжна інструкція в іноземній валюті №2 від 23.06.2025 (а.с.20), рахунок-фактура №130 від 01.07.2025 (а.с.25, переклад а.с.26), довідка про транспортні витрати від 21.07.2025 (а.с.21), договір-доручення про надання послуг по декларуванню товарів №66-к від 15.07.2025 (а.с.35-36), експертна довідкам №7517/25 15.07.2025 (а.с.28), митна декларація країни відправлення №25GB6SYQF67PHG9AA6 21.06.2025 (а.с.33, переклад а.с.34), довідка щодо відповідності транспортного засобу №0802-25 від 21.07.2025 (а.с.40).
Згідно вимог наказу Держмитслужби від 01.07.2021 №476 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України» та згідно із статтями 53 та 54 МК України декларанту запропоновано надати додаткові документи.
На виконання вимог митного органу декларантом позивача було надано довідку про транспортні витрати б/н від 22.07.2025. При цьому у первинній довідці про транспортні витрати б/н від 21.07.2025 містилися відомості про здійснення розвантажувально-навантажувальних робіт та завантаження товару за рахунок відправника.
Водночас у додатково наданій довідці про транспортні витрати б/н від 22.07.2025, що підтверджувала вартість перевезення товару, інформація про наявність розвантажувально-навантажувальних робіт була відсутня. На переконання відповідача, зазначена обставина свідчила про наявність ризиків заявлення до митного оформлення недостовірних відомостей щодо складових частин витрат та унеможливлювала перевірку числового розрахунку митної вартості.
Листом представника позивача від 22.07.2025 митний орган було повідомлено про відсутність інших додаткових документів.
Таким чином єдиним чинником, що слугував фактичною підставою для коригування митної вартості товару, стали розбіжності у вказаних довідках щодо наявності розвантажувально-навантажувальних робіт та здійснення завантаження товару за рахунок відправника.
Надаючи правову оцінку зазначеним розбіжностям як підстави для коригування митної вартості товарів, колегія суддів апеляційного суду виходить із такого.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 58 МК України, до митної вартості включаються витрати на завантаження, розвантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до пункту ввезення на митну територію України, якщо ці витрати не включені до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.
Дослідивши зміст договору купівлі-продажу транспортних засобів № 2 від 20.06.2025, укладеного між ТОВ «Гарант Цем» (покупець) та TSINYK TRANSPORT LTD (продавець), апеляційний суд установив, що пунктами 2.1– 2.4 цього правочину визначено: загальна ціна покупки, яку покупець має сплатити продавцю, встановлюється в інвойсі, виставленому продавцем, та становить 7 900 фунтів стерлінгів.
Згідно з підпунктом 3.4.1 договору, продавець зобов`язується здійснити доставку товару протягом 14 календарних днів з моменту отримання повної або часткової передоплати. Відповідно до підпунктів 3.4.2 та 3.4.3 названого договору, доставка здійснюється за маршрутом: м. Нортгемптон (Велика Британія) — с. Трибухівці (Тернопільська область, Україна). Витрати на транспортування не включені у вартість товару та оплачуються покупцем окремо (якщо інше не погоджено сторонами у письмовій формі).
Зі змісту наведених умов договору випливає, що у договірну ціну товару закладено всі витрати продавця, пов`язані з підготовкою та передачею товару до відправлення (зокрема, витрати на його завантаження), за винятком виключно витрат на безпосереднє транспортування товару за визначеним маршрутом, обов`язок з оплати яких покладено на покупця (позивача у цій справі).
Оскільки в первинній довідці було чітко зазначено, що завантаження товару здійснювалося за рахунок відправника, це означає, що вартість цих робіт уже включена продавцем у ціну самого товару за контрактом (інвойсом). Відтак, вилучення згадки про ці роботи у другій довідці жодним чином не свідчить про приховування витрат декларантом, адже вони не повинні повторно (подвійно) додаватися до митної вартості як окрема складова.
При цьому суд наголошує, що самі по собі формальні помилки чи неузгодженості в текстовій частині додаткових документів, які не призвели до викривлення загального числового показника витрат на транспортування, не можуть бути підставою для відхилення основного методу визначення митної вартості.
Митний орган не довів, що виявлена відмінність у формулюваннях довідок призвела до заниження бази оподаткування чи неможливості перевірити математичний розрахунок вартості доставки, оскільки кінцева сума транспортних витрат залишалася ідентичною та підтвердженою первинними фінансовими документами перевізника.
Також з матеріалів справи вбачається, що коригування митної вартості товару відповідачем здійснено за другорядним методом, а зокрема за основу взято, як джерело інформації цінову інформацію з митної декларації наявної у митного органу.
Згідно частини 3-7 ст. 60 МК України при застосуванні методу визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, а зокрема для визначення, чи є товари подібними (аналогічними), враховуються якість товарів, наявність торгової марки та репутація цих товарів на ринку.
Ціна договору щодо подібних (аналогічних) товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості і на тих же комерційних рівнях, що й оцінювані товари.
У разі якщо такого продажу не виявлено, використовується вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продавалися в Україну в іншій кількості та/або на інших комерційних рівнях. При цьому їх ціна коригується з урахуванням зазначених розбіжностей незалежно від того, чи веде це до збільшення або зменшення вартості. Інформація, що використовується при здійсненні коригування, повинна бути документально підтверджена.
У разі якщо кошти та витрати, зазначені в пунктах 5-7 частини десятої статті 58 цього Кодексу, включаються у вартість операції, здійснюється коригування для врахування значної різниці у таких коштах і витратах між оцінюваними товарами та відповідними подібними (аналогічними) товарами, що зумовлено різницею у відстанях і способах транспортування.
У разі якщо для цілей застосування цього методу виявляється більш як одна вартість договору щодо подібних (аналогічних) товарів, для визначення митної вартості оцінюваних товарів використовується найменша така вартість.
Відповідно до Правил заповнення рішень про коригування митної вартості товарів, (затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року № 598, та зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 1 червня 2012 р.за № 883/21195) посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.
Відповідно до позиції Верховного Суду у постановах від 27.07.2018 року по справі № 809/1174/17, від 08.02.2019 року у справі №825/648/17 у рішенні про коригування заявленої митної вартості, митний орган повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію, яка використовувалася митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.
Натомість в порушення приведених приписів митного законодавства, відповідач не навів жодних пояснень чи розрахунків щодо здійснених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов їх поставки, комерційних умов такої поставку, тощо, а також детальної інформації про товари, які було використано як джерело інформації, про числові значення митної вартості таких товарів, умови поставки, країну походження, фактурну вартість, діапазон декларованих цін за ідентичні чи подібні товари та інші характеристики, що в своїй сукупності могли впливати на митну вартість ввезених в Україну партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів.
Подаючи апеляційну скаргу відповідач не довів та не спростував належними доказами обставин з приводу того, що в ході визначення митної вартості за другорядним методом ним було здійснено належні коригування з урахуванням виробника, умов їх поставки, комерційних умов такої поставки, року випуску товарів, технічних характеристик, комплектації, стану та зносу товару, тощо.
Окрім того, відповідач не довів обставин з приводу відсутності у базі даних відомостей щодо інших поставок подібних (аналогічних) товарів на митну територію України за ціною, що є менша ніж та яку обрав відповідач.
Відповідач маючи доступ до цінової бази усіх ввезених на митну територію України товарів, міг відібрати за критерієм «код УКТЗЕД» всі митні оформлення за першим методом за певний період та проілюструвати діапазон оформленої митної вартості (від мінімальної до максимальної) ідентичних чи подібних товарів, вказавши обсяг поставок, країну походження тощо.
Натомість, відповідач обмежився лише зазначенням номеру та дати ВМД, які була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваного товару, без будь-якого обґрунтування її вибору із сотень інших митних оформлень, без будь-якого пояснення критеріїв відбору, а також докладної інформації щодо номенклатури, характеристик товару, умов його поставки тощо не підтверджує обґрунтованість визначеної відповідачем митної вартості товару.
В ході подання та розгляду апеляційної скарги позивач вказані недоліки не усунув та не довів належними доказами, що обрана ним вартість згідно була найменшою вартістю і вартість такого товару співпадала з основними характеристиками товару та умовами його постачання.
Щодо інших доводів, то колегія суддів зазначає, що приведені відповідачем доводи не є визначальними для вирішення цього спору, оскільки правомірність оскаржуваного рішення митного органу має оцінюватися судом виключно в межах тих підстав та мотивів, які безпосередньо покладені в основу самого цього рішення на момент його ухвалення.
Оскільки зазначені відповідачем аргументи не слугували правовим підґрунтям для прийняття спірного рішення про коригування митної вартості та картки відмови, вони не можуть субсидіарно (додатково) виправдовувати його правомірність у судовому процесі. Суд першої інстанції правомірно зосередив увагу на аналізі безпосередніх підстав оскаржуваного акта індивідуальної дії, що повністю відповідає критеріям обґрунтованості судового рішення
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог.
Таким чином колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
Відповідно до статті 8 Конституції України, статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України та частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» (рішення від 21 січня 1999 року), зокрема, зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Європейської конвенції з прав людини і зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент.
Тому за наведених вище підстав, якими обґрунтовано судове рішення, суд не убачає необхідності давати докладну відповідь на інші аргументи, зазначені сторонами, оскільки вони не є визначальними для прийняття рішення у цій справі.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що останнім повно та всебічно встановлено обставини справи, а оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних по суті висновків суду першої інстанції та не містять підстав для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення.
Колегія суддів зазначає, що підстави для перерозподілу та присудження судових витрат у даній справі - відсутні. 
Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,  
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Волинської митниці залишити без задоволення.
Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 19 січня 2026 року у справі № 140/9002/25 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	С. М. Шевчук 	
судді	 	Р. В. Кухтей 	
 	 	С. П. Нос