ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Володимира Винниченка 1, м. Дніпро, 49505
E-mail: inbox@dp.arbitr.gov.ua, тел. (056) 377-18-58, fax (056) 377-38-63

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.05.2026	м. Дніпро	Справа № 904/7553/25	
за позовом Керівника Криворізької центральної окружної прокуратури в інтересах держави, м. Кривий Ріг Дніпропетровської області 
до відповідача-1: Криворізької міської ради, м. Кривий Ріг Дніпропетровської області 
відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Продпостачінвест", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області
про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, визнання незаконним та скасування рішення міської ради, скасування державної реєстрації права оренди та зобов`язання повернути земельну ділянку 
Суддя Євстигнеєва Н.М.
Секретар судового засідання Большакова А.О.
Представники:
Від прокуратури: Бурлаченко О.Л., посвідчення №077723 від 01.05.2023
Від відповідача-1: Сеїна О.О., самопредставництво (в режимі відеоконференції) 
Від відповідача-2: Тер-Товмасян Ю.Г., адвокат, ордер серії АЕ №1456926 від 28.01.2026 (в режимі відеоконференції) 
С У Т Ь С П О Р У :
Керівник Криворізької центральної окружної прокуратури в інтересах держави звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом, в якому просить:
- визнати недійсним договір оренди земельної ділянки №2025596 від 23.09.2025, укладений між Криворізькою міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю "Продпостачінвест" щодо земельної ділянки з кадастровим номером 1211000000:08:408:0018 площею 0,2911 га; 
- визнати незаконним та скасувати рішення Криворізької міської ради "Про укладення договорів оренди землі на новий строк" №3958 від 27.08.2025 в частині укладання договору оренди земельної ділянки на новий строк з Товариством з обмеженою відповідальністю "Продпостачінвест" щодо земельної ділянки з кадастровим номером 1211000000:08:408:0018 площею 0,2911 га;
- скасувати державну реєстрацію права оренди на земельну ділянку з кадастровим номером 1211000000:08:408:0018 площею 0,2911 га проведену за Товариством з обмеженою відповідальністю "Продпостачінвест";
- зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Продпостачінвест" повернути Криворізькій міській раді земельну ділянку з кадастровим номером 1211000000:08:408:0018.
Прокурор вказує, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Продпостачінвест", як власник нерухомого майна площею 4,5 кв. м, незаконно отримало на підставі рішення Криворізької міської ради "Про укладення договорів оренди землі на новий строк" №3958 від 27.08.2025 не на конкурентних засадах в оренду на два роки земельну ділянку з кадастровим номером 1211000000:08:408:0018 площею 0,2911 га, площа якої у 646 разів перевищує площу нерухомості, яка на ній розташована.
Криворізька міська рада діяла всупереч інтересам територіальної громади міста, що є неприпустимим у розумінні положень статей 16,60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні". Територіальна громада міста Кривого Рогу відповідно до статті 13 Конституції України є власником землі та інших природних ресурсів, а передача спірної земельної ділянки в оренду без проведення земельних торгів призводить до втраченої можливості отримати максимально великий розмір орендної плати у разі продажу права оренди на земельних торгах, порушує інтереси держави у сфері контролю за використанням та охороною земель, ефективного використання земельних ресурсів з максимально вигідним економічним результатом.
Відповідно спірне рішення прийняте з порушенням вимог статей 120, 124,134,135 Земельного кодексу України та статті 377 Цивільного кодексу України.
В обґрунтування підстав звернення з позовом до суду прокурор зазначає наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Тобто імператив зазначеного конституційного положення встановлює обов`язок органів державної влади та їх посадових осіб дотримуватись принципу законності при здійсненні своїх повноважень, що забезпечує здійснення державної влади за принципом її поділу.
Великою палатою Верховного Суду у постанові від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18 наголошено, що прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу. При цьому, бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звернувся до суду з відповідним позовом у розумний строк.
Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме, подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.
Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.
За змістом ч. 3 ст. 4 ГПК України до господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.
Статтею 53 ГПК України визначено участь у судовому процесі органів та осіб, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.
Стаття 140 Конституції України передбачено, що місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи. Органами місцевого самоврядування, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, є районні та обласні ради.
Статтею 143 Конституції України встановлено, що територіальні громади безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування вирішують інші питання місцевого значення, віднесені законом до їхньої компетенції. 
Відповідно до ст. 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування.
За змістом ст. 4 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", місцеве самоврядування в Україні здійснюється на принципах, зокрема, законності, поєднання місцевих і державних інтересів, державної політики та гарантії місцевого самоврядування.
Пунктом 34 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" встановлено, що до компетенції рад належать питання щодо регулювання земельних відносин відповідно до закону.
Повноваження сільських, селищних, районних, міських, обласних рад та їх виконавчих органів визначені ст. ст. 8-12 ЗК України (розпорядження землями, передача земельних ділянок у власність громадянам та юридичним особам, надання земельних ділянок у користування, вилучення земельних ділянок, викуп земельних ділянок для суспільних потреб, організація землеустрою тощо). Про аналогічні повноваження органів виконавчої влади в галузі земельних відносин вказано у главі 3 ЗК України.
З аналізу згаданих норм законодавства вбачається, що державою гарантується належне функціонування місцевого самоврядування та наділення повноваженнями діяти від імені територіальної громади відповідних рад.
Таким органом у спірних правовідносинах є Криворізька міська рада.
З огляду на викладене суб`єкт владних повноважень, який діє в інтересах територіальної громади як власника майна, повинен вчиняти щодо нього будь-які дії, виходячи з волі та волевиявлення власника, у межах і спосіб волевиявлення, що характеризують добросовісність набуття права власності (володіння, користування, розпорядження).
Отже, територіальна громада міста Кривий Ріг як власник земельних ділянок комунальної форми власності делегувала Криворізькій міській раді повноваження щодо здійснення права власності від її (територіальної громади) імені, в її інтересах, виключно у спосіб та у межах повноважень, визначених законом. 
Однак, згідно з обставинами справи Криворізькій міській раді, яка передала спірну земельну ділянку в оренду ТОВ "Продпостачінвест", було відомо про відведення у користування земельної ділянки в обхід земельних торгів для подальшої її забудови. 
За таких обставин Криворізька міська рада, тобто орган, який мав би захищати інтереси держави (суспільства) від неправомірних діянь у суді, не може здійснити такий захист, оскільки, на переконання прокурора, є порушником у спірних правовідносинах, а порушення інтересів держави та територіальної громади стали наслідком дій та рішень зазначеного уповноваженого органу, який визначений відповідачем у позові.
Окружною прокуратурою не скеровувалося до Криворізької міської ради повідомлення про намір звернутися з позовом до суду з огляду на те, що передбачена абз. абз. 3, 4 ч. 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", застосовується тільки до встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження з такого захисту. 
Натомість при оскарженні прокуратурою в суді рішень органів державної влади згадана процедура не має застосовуватись у зв`язку із неможливістю самостійного скасування уповноваженими суб`єктами власних рішень.
Відповідач-1, Криворізька міська рада, заперечує проти задоволення позову, зазначає, що прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом, а у даній справі підстави представництва інтересів держави не доведено прокурором. Міська рада звертає увагу суду на те, що договір оренди укладено у відповідності до вимог чинного законодавства. Матеріали даної справи не містять належних та допустимих доказів того, що укладений договір оренди містить ознаки нікчемності або недійсності в силу закону (ст. 215 та ст.228 ЦК України), зокрема, того що укладення договору відбулось з порушенням суттєвих основ правопорядку (без дотримання встановленої законом процедури), що має наслідком незаконне заволодіння земельною ділянкою комунальної власності міста. Матеріалами, доданими до позовної заяви також не спростовано факту знаходження на відповідній земельній ділянці об`єкту нерухомого майна, права власності на яке зареєстровано у визначеному законодавством порядку.
Відповідач-1 зазначає, що міська рада, в межах наданих законом повноважень, приймає рішення, що мають на меті вирішення питань у галузі земельних відносин, від імені та в інтересах територіальної громади міста.
Таким чином, рішення Криворізької міської ради "Про укладення договорів оренди землі на новий строк" №3958 від 27.08.2025 в частині укладання договору оренди земельної ділянки на новий строк з Товариством з обмеженою відповідальністю "Продпостачінвест" щодо земельної ділянки з кадастровим номером 211000000:08:408:0018 площею 0,2911 га прийнято у відповідності до вимог норм Земельного кодексу України в межах наданих органу місцевого самоврядування повноважень та у відповідний спосіб.
У відповіді на відзив відповідача-1 прокурор вказує, що з огляду на розміщення на земельній ділянці самочинно збудованого нерухомого майна, міська рада порушує інтереси держави у сфері контролю за використанням та охороною земель, ефективного використання земельних ресурсів з максимально вигідним економічним результатом, рівності усіх перед законом. Стверджує, що бенефіціаром ТОВ "Продпостачінвест" є ОСОБА_1 , колишня теща Вілкула О.Ю., у якої ОСОБА_2 орендував квартиру у м. Києві). Вілкул О.Ю. є сином Вілкула Ю.Г. (виконуючий обов`язки голови).
Відповідач-2, ТОВ "Продпостачінвест", заперечує проти позову, вимогу прокурора про визнання незаконним та скасування рішення Криворізької міської ради про укладення договорів на новий строк вважає безпідставною, такою, що не узгоджується з актуальними висновками Верховного Суду, що вимога про визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування, яке виконано на час звернення з позовом до суду шляхом укладення відповідного договору, є неефективним способом захисту прав особи. З матеріалів справи вбачається, що на виконання спірного рішення ради між Криворізькою міською радою укладено договір оренди від 23.09.2025 спірної земельної ділянки. Тобто, наведене рішення є повністю реалізованим, що є самостійною підставою для відмови в позові з підстав обрання прокурором неналежного способу захисту.
Також відповідач-2 не погоджується з доводами прокурора, що площа земельної ділянки 2911кв.м., наданої в оренду, перевищує площу нерухомого майна, яке знаходиться на земельній ділянці у 646 разів, оскільки в оренду передавалась земельна ділянка не тільки під будівлю площею 4,5 кв.м., а під розміщення нежитлової окремо розташованої будівлі з ґанком і елементами інфраструктури, загальна площа яких становить 1 674,60кв.м. (в даному випадку об`єктом нерухомості є замощення). Відповідач-2 посилається на постанову Верховного Суду від 17.04.2025 по справі №921/144/24. Твердження прокурора, що здійснення нового будівництва на спірній земельній ділянці може суперечити Закону України "Про охорону культурної спадщини" є лише припущенням.
Відповідач 2 зазначає, що наявними у справі вірогідними доказами підтверджується повна відповідність площі, отриманої Товариством в оренду спірної земельної ділянки вимогам закону, у зв`язку з чим, рішення Криворізької міської ради "Про укладення договорів оренди землі на новий строк" №3958 від 27.08.2025 є законним, прийняте органом місцевого самоврядування на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, що виключає можливість задоволення похідних позовних вимог про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки №2025596 від 23.09.2025, скасування державної реєстрації права оренди та зобов`язання Товариства повернути Криворізькій міській раді земельну ділянку з кадастровим номером 1211000000:08:408:0018 в судовому порядку.
У відповіді на відзив відповідача-2 на позовну заяву прокурор зазначає, що наразі існує два рішення Конституційного Суду, в яких застосовано різні підходи до тлумачення норм законодавства щодо випадків представництва прокурором інтересів держави в суді, а тому використання у правозастосовній практиці виключно рішення №6-р(ІІ)/2025 від 03.12.2025 є невірним та суперечить принципу правової визначеності, що є складовою принципу верховенства права. Разом з цим, у пунктах 3 та 4 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України також зазначено, що окремі приписи абзацу першого частини третьої статті 23 Закону № 1805-III, які визнано неконституційними, втрачають чинність із 01 січня 2027 року, та що це Рішення не поширюється на правовідносини щодо представництва прокурором інтересів держави в суді, які виникли під час чинності окремих приписів частини третьої статті 23 Закону № 1805-III, визнаних неконституційними, та продовжують існувати після втрати ними чинності.
Крім того, відзив відповідачем-2 було подано з порушенням строку його надання. Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 26.01.2026 продовжено ТОВ "Продпостачінвест" строк подачі відзиву до 03.02.2026, а згідно з карткою руху документа (відзиву на позовну заяву) датою документу є 04.02.2026, при цьому у цей же день відзив було направлено сторонам у справі та до системи "Електронний суд", тобто відзив на позовну заяву було подано 04.02.2026.
Прокурор наголошує, що замощення в силу норм закону та судової практики (постанова Верховного Суду від 12.04.2023 у справі № 917/565/22) не є нерухомим майном, а тому його знаходження на спірній земельній ділянці не може бути підставою для отримання у позаконкурентний спосіб земельної ділянки під ним.
Згідно Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.12.2025 справу №904/7553/25 передано на розгляд судді Євстигнеєвої Н.М.
Ухвалою суду від 05.01.2026 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 29.01.2026.
У підготовчому засіданні 29.01.2026 судом оголошено перерву до 23.02.2026.
04 лютого 2026 року від відповідача-2 до господарського суду надійшло клопотання про повернення позовної заяви з доданими до неї документами прокурору, на підставі пункту 1 частини 5 статті 174 ГПК України. Відповідач-2 вважає, що у прокурора відсутні підстави для представництва інтересів держави у спірних відносинах. Органом, який може представляти інтереси держави в спірних правовідносинах є Криворізька міська рада. Норми, які надавали б право прокурору звертатися до суду в інтересах держави замість суб`єктів владних повноважень та на які посилається прокурор, не відповідають Конституції України і згідно з статтею 11 ГПК суд не має права їх застосовувати. 
Прокурор просить відмовити в задоволенні клопотання, вважає, що повернення позовної заяви на підставі п.1 ч.5 ст. 174 ГПК України можливе лише до відкриття провадження у справі. Стосовно посилання відповідача-2 на рішення Конституційного Суду України від 03.12.2025 №6-р(ІІ)/2025 та визнання ним неконституційними деяких положень статті 23 Закону України "Про прокуратуру" зазначає, що вказаним рішенням КСУ визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), окремі приписи абзацу першого частини третьої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697–VII зі змінами в тім, що вони надають прокуророві можливість здійснювати представництво інтересів держави в суді у зв`язку з нездійсненням або неналежним здійсненням захисту цих інтересів органом державної влади, органом місцевого самоврядування чи іншим суб`єктом владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження. 
Окремі приписи абзацу першого частини третьої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697–VII зі змінами, визнані неконституційними, втрачають чинність із 1 січня 2027 року. Тобто на даний момент продовжують діяти норми законодавства, згідно з якими прокурор уповноважений звернутися до суду з позовом у випадках встановлених законодавством.
Прокурор звертає увагу, що звернувся з позовом до суду не через бездіяльність уповноваженого органу, а в зв`язку із тим, що такий орган порушує земельне законодавство.
Виключність випадку для представництва прокурором інтересів держави полягає у вибутті земельної ділянки у позаконкурентний спосіб. Прокурор звернувся до суду як самостійний позивач, оскільки оскражується рішення Криворізької міської ради, яка є уповноваженим органом на здійснення функцій з державного контролю за охороною та використанням земель міста.
Враховуючи наведені в позовній заяві обґрунтування підстав звернення прокурора з позовом до суду та заперечення прокурора на клопотання відповідача-2 про повернення позовної заяви без розгляду, Суд залишає клопотання Товариства про повернення позову без задоволення.
Ухвалою суду від 23.02.2026 продовжено строк підготовчого провадження по справі №904/7553/25 на тридцять днів до 06 квітня 2026 року включно, відкладено підготовче засідання у справі на 13 березня 2026 року.
Ухвалою суду від 13.03.2026 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті у судове засідання на 02.04.2026.
В додаткових поясненнях, які надійшли до суду 01.04.2026 відповідач-2 просить суд врахувати релевантні висновки Верховного Суду, викладені у наступних постановах у подібних справах: постановах від 02.04.2025 у справі №922/3614/21, від 19.01.2022 у справі №922/461/21, від 21.03.2023 у справі №922/3613/21.
В свою чергу, прокурор через систему Електронний Суд 13.04.2026 надав додаткові письмові пояснення щодо визнання договору оренди землі недійсним та щодо нерелевантності судової практики, наведеної відповідачем-2.
У судовому засіданні оголошено перерву до 15.04.2026.
14.04.2026 від відповідача-1 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із зайнятістю його представників в інших судових засіданнях.
14.04.2026 від відповідача-2 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, вмотивоване тим, що виникла потреба у наданні додаткових письмових пояснень по справі №904/7553/25 щодо доказів по справі, оскільки судовий розгляд перебуває на стадії дослідження матеріалів справи, під час якого сторони мають звернути увагу на суду на окремі письмові докази, а також пояснення щодо суперечливості позиції прокуратури стосовно захисту інтересів держави при фактичному зверненні до суду з позовом, спрямованим на захист інтересів територіальної громади як власника земельної ділянки, яка перебуває у комунальній власності.
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 15.04.2026 розгляд справи відкладено на 04.05.2026. 
У судовому засіданні 04.05.2026 оголошено перерву до 12.05.2026.
Судом досліджені наявні в матеріалах справи докази.
У судовому засіданні 12.05.2026 проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення прокурора відділу прокуратури, представників позивача та відповідача, господарський суд
В С Т А Н О В И В:
18.05.2020 між Управлінням комунальної власності міста виконкому Криворізької міської ради (Продавець) та ТОВ "Продпостачінвест" (Покупець) було укладено договір купівлі-продажу нежитлової окремо розташованої будівлі з ґанком і елементами інфраструктури, що орендує ТОВ "Продпостачінвест" за адресою: 50000, м. Кривий Ріг, пр-т Поштовий, буд. 12а, посвідчений нотаріально 18.08.2020, номер в реєстрі 1250 (а.с.43-45 том 2).
Відповідно до умов п. 1.1. зазначеного Договору, Продавець зобов`язується передати у власність Покупцю нежитлову окремо розташовану будівлю з ґанком і елементами інфраструктури, що орендує ТОВ "Продпостачінвест" за адресою: 50000, м. Кривий Ріг, пр-т Поштовий, буд. 12а, а саме: а саме: нежитлова будівля для персоналу та зберігання інвентарю літ. А-1 загальною площею 4,5 кв. м з металевим ганком літ. а, площею основи 2,8 кв. м, огорожа №1 (залізобетонні плити - 151,4 кв. м), огорожа №2 (цегла - 39,1 кв. м), огорожа №3 (металевий профільний лист - 54,9 кв. м), ворота №4 (металевий профільний лист - 9,2 кв), замощення І (бетон, асфальт - 1667,3 кв. м). 
Покупець зобов`язується прийняти та сплатити за об`єкт приватизації ціну відповідно до умов, що визначені в цьому Договорі та пройти реєстрацію об`єкта приватизації, згідно з чинним законодавством. Характеристики об`єкта приватизації наводиться в технічному паспорті виготовленому станом на 17.04.2019, що надається КП ДОР "Криворізьке бюро технічної інвентаризації" і передається Покупцю. Комплекс розташований на земельній ділянці площею 0,2911га кадастровий номер: 1211000000:08:408:0018. 
Договір купівлі-продажу нерухомого майна від 18.05.2020 було укладено на підставі рішення Криворізької міської ради №4649 від 22.04.2020 "Про приватизацію об`єкта нерухомого майна за адресою пр-т Поштовий, буд.12а" (п.1.4. договору).
Приватизація здійснена шляхом викупу, вартість об`єкта приватизації становить 475597,00грн (п.1.5. договору).
Придбане шляхом викупу в процесі приватизації нерухоме майно було передане ТОВ "Продпостачінвест" за актом - приймання передачі від 19.05.2020 (а.с.46 том 2).
Відповідно до статті 79-1 Земельного кодексу України, формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. 
Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.
Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; шляхом інвентаризації земель у випадках, передбачених законом; за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв). Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.
Тобто, як вбачається з умов договору купівлі-продажу від 18.05.2020, спірна земельна ділянка площею 0,2911 га кадастровий номер: 1211000000:08:408:0018 станом на дату придбання ТОВ "Продпостачінвест" розміщеного на ній комплексу нерухомого майна вже була сформована в розумінні норм статті 79-1 Земельного кодексу України, їй було присвоєно кадастровий номер. Відповідно до інформації, відображеної у Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-1213825052020 від 17.06.2020, придбане ТОВ "Продпостачінвест" нерухоме майно розташоване на земельній ділянці з кадастровим номером 1211000000:08:408:0018, площа земельної ділянки 0,2911га; дата державної реєстрації земельної ділянки 29.07.2009 (а.с.47-50 том 2).
02.06.2020 наказом Департаменту регулювання містобудівної діяльності та земельних відносин виконкому Криворізької міської ради №159-А "Про внесення змін в адресу об`єкта нерухомого майна" було змінено адресу зазначено вище об`єкта нерухомого майна на: Україна, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Комерційна, буд. 7-Б (а.с.24-25 т.1).
Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 30.12.2025 № 458876829, ТОВ "Продпостачінвест" є власником нежитлової окремо розташованої будівлі з ґанком і елементами інфраструктури площею 4,5 кв.м., за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Комерційна, будинок 7Б (а.с.14-15 том 1).
До складу нерухомого майна входить: нежитлова будівля для персоналу та зберігання інвентарю, А-1, ґанок, а огорожа, №1 огорожа, №2 огорожа, №3 ворота, №4 замощення, І.
Вказана будівля розташована на земельній ділянці з кадастровим номером 1211000000:08:408:0018 площею 0,2911 га, власником якої є Територіальна громада міста Кривого Рогу в особі Криворізької міської ради (номер відомостей про речове право 38162209), а.с.16-17 том 1.
На підставі рішення Криворізької міської ради від 29.07.2020 №4904 "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на вул. Комерційній, 7б зі зміною її цільового призначення, реєстрацію права комунальної власності на ділянку й надання її в оренду під реконструкцію нежитлової будівлі для персоналу та зберігання інвентарю й майданчика для паркування під автомобільну стоянку", згідно рішення від 30.08.2023 №2189 "Про поновлення (подовження) договорів оренди землі" земельна ділянка площею 0,2911 га (кадастровий номер 1211000000:08:408:0018) на вул. Комерційній, 7Б була передана в орендне користування ТОВ "Продпостачінвест" під реконструкцію нежитлової будівлі для персоналу та зберігання інвентарю й майданчика для паркування під автомобільну стоянку (а.с.25-26 том 1).
На виконання рішення від 29.07.2020 №4904 між міською радою та ТОВ "Продпостачінвест" укладено договір оренди земельної ділянки №2020449 від 03.09.2020, згідно з яким вказану земельну ділянку передано в оренду під реконструкцію нежитлової будівлі для персоналу та зберігання інвентарю й майданчика для паркування під автомобільну стоянку (а.с.27-30 том 1).
Згідно п.2 договору в оренду передається земельна ділянка площею 0,2911га.
В пункті 3 даного договору оренду також зазначено, що на земельній ділянці розміщені об`єкти нерухомого майна: нежитлова окремо розташована будівля ґанком та елементами інфраструктури згідно опису у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер об`єкта 1220977912110, тобто ґанок літ. а, огорожа №1, огорожа №2, огорожа №3, ворота №4, замощення І.
Договір укладено строком на два роки (п.7 договору).
На підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 54041745 від 14.09.2020 відбулася державна реєстрація права оренди (номер запису про право 38162934 від 08.09.2020); дата закінчення дії договору – 03.09.2022.
Рішенням міської ради від 23.12.2020 №137 "Про надання згоди на розробку детальних планів територій" ТОВ "Продпостачінвест" надано згоду на розробку детального плану території для реконструкції нежитлової окремо розташованої будівлі з ґанком і елементами інфраструктури під торговельний комплекс (зі зміною цільового призначення земельної ділянки) на вул. Комерційній, 7Б у Центрально - Міському районі.
Рішенням міської ради від 28.04.2021 №446 "Про затвердження детальних планів територій та надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, зміну цільового призначення земельних ділянок" затверджено детальний план території на вул. Комерційній, 7Б та надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення зазначеної земельної ділянки.
Площа та межі земельної ділянки визначені відповідно до державно-будівельних, містобудівних, протипожежних і санітарних норм, що обґрунтовано детальним планом території для реконструкції нежитлової окремо розташованої споруди з ґанком і елементами інфраструктури під торговельний комплекс (зі зміною цільового призначення земельної ділянки) по вул. Комерційна, 7Б у Центрально - Міському районі м. Кривого Рогу, затвердженим рішенням міської ради від 28.04.2021 №446 "Про затвердження детальних планів територій та надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, зміну цільового призначення земельних ділянок".
На підставі рішення міської ради від 28.07.2021 №666 "Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, реєстрацію права комунальної власності на них та надання їх в оренду", між Криворізькою міською радою та ТОВ "Продпостачінвест" укладено договір оренди земельної ділянки №20211449 від 02.09.2021, згідно з яким вказану земельну ділянку передано в оренду під реконструкцію нежитлової окремо розташованої будівлі з ґанком та елементами інфраструктури під торговельний комплекс (03.07) (а.с.30-35 том 1).
Земельна ділянка площею 0,2911га передається в оренду строком на два роки (п.2,7 договору).
В пункті 3 даного договору оренду також зазначено, що на земельній ділянці розміщені об`єкти нерухомого майна: нежитлова окремо розташована будівля з ґанком та елементами інфраструктури згідно опису у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер об`єкта 1220977912110, тобто ґанок літ. а, огорожа №1, огорожа №2, огорожа №3, ворота №4, замощення І.
На підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 61360554 від 04.11.2021 відбулася державна реєстрація права оренди (номер запису про право 44842120 від 29.10.2020); дата закінчення дії договору – 02.09.2023 (а.с.17 том 1).
30.08.2023 міською радою прийнято рішення №2189 "Про поновлення (подовження) договорів оренди землі", у тому числі щодо земельної ділянки площею 0,2911га (а.с.36- 37 том 1). 
На підставі рішення міської ради від 30.08.2023 №2189 між міською радою та ТОВ "Продпостачінвест" укладено договір оренди земельної ділянки від 22.09.2023 № 2023534, згідно з яким вказану земельну ділянку передано в оренду під реконструкцію нежитлової окремо розташованої будівлі з ґанком та елементами інфраструктури під торговельний комплекс (а.с.38-41 том 1). Договір укладено строком на два роки (п.7 договору).
В пункті 3 даного договору оренду також зазначено, що на земельній ділянці розміщені об`єкти нерухомого майна: нежитлова окремо розташована будівля ґанком та елементами інфраструктури згідно опису у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер об`єкта 1220977912110, тобто ґанок літ. а, огорожа №1, огорожа №2, огорожа №3, ворота №4, замощення І. 
На підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 69497744 від 28.09.2023 відбулася державна реєстрація права оренди (номер запису про право 351907996 від 25.09.2023); дата закінчення дії договору – 22.09.2025, з правом пролонгації та передачі земельної ділянку в суборенду.
27.08.2025 Криворізькою міською радою прийнято рішення №3958 "Про укладення договорів оренди землі на новий строк" (а.с.42-43 том 1).
Криворізька міська рада вирішила: укласти договори оренди землі на новий строк на умовах, передбачених статтею 33 Закону України "Про оренду землі" згідно з додатком, у тому числі з ТОВ "Продпостачінвест" (п.1.1.1 рішення); зареєструвати право оренди, що підлягає державній реєстрації, відповідно до закону (п.1.1.2. рішення).
Тобто, як вбачається зі змісту рішення міської ради, йдеться про поновлення укладених раніше договорів оренди на новий строк відповідно до вимог статті 33 Закону України "Про оренду землі". 
На підставі цього рішення між Криворізькою міською радою та ТОВ "Продпостачінвест" укладено договір оренди земельної ділянки №2025596 від 23.09.2025, згідно з яким вказану земельну ділянку передано в оренду під розміщення нежитлової окремо розташованої будівлі з ґанком та елементами інфраструктури – для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (03.07) (а.с.44-47 том 1).
Термін дії договору оренди земельної ділянки на вул. Комерційній, 7Б подовжено до 23.09.2027 з правом пролонгації, право оренди земельної ділянки зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
Згідно технічного паспорту щодо вказаного нерухомого майна, площа замощення складає 1667,3 кв. м. Замощення огороджене парканом.
Зі змісту наведеного вище вбачається, що ТОВ "Продпостачінвест" набув у власність у встановленому законом порядку (в процесі приватизації) комплекс нерухомого майна, а саме: нежитлову будівлю для персоналу та зберігання інвентарю літ. А-1 загальною площею 4,5 кв. м з металевим ґанком літ. а, площею основи 2,8 кв. м, огорожа №1 (залізобетонні плити - 151,4 кв. м), огорожа №2 (цегла - 39,1 кв. м), огорожа №3 (металевий профільний лист - 54,9 кв. м), ворота №4 (металевий профільний лист - 9,2 кв), замощенням І (бетон, асфальт - 1667,3 кв. м). 
Загальна площа об`єкта нерухомості становить - 1 674,60 кв. м, яка складається з: нежитлової будівлі для персоналу та зберігання інвентарю - площею 4,5 кв. м з металевим ґанком площею основи 2,8 кв. м та замощенням площею - 1667,3 кв. м. (згідно даних технічного паспорта на будівлю та договору купівлі-продажу).
Зазначене нерухоме майно станом на дату його купівлі-продажу (18.05.2020) розміщувалось вже на сформованій та зареєстрованій в Державному земельному кадастрі 29.07.200 земельній ділянці площею 0,2911 га кадастровий номер: 1211000000:08:408:0018.
Криворізька міська рада передавала спірну земельну ділянку площею 0,2911 га кадастровий номер: 1211000000:08:408:0018 в оренду ТОВ "Продпостачінвест" під розміщення нежитлової окремо розташованої будівлі ґанком та елементами інфраструктури (нежитлова окремо розташована будівля А-1, ґанок літ. а, огорожа №№1-3, замощення І) згідно опису у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер об`єкта 1220977912110, про що зазначалося у кожному укладеному договорі оренди землі починаючи з 2020 року (пункт 3 договорів).
Прокурор зазначає, що згідно з інформацією опублікованою на сайті геоінформаційної системи міста Кривий Ріг (посилання https://geo.kr.gov.ua/object-page/3128554018058536734? id=3372839529311372815) за адресою вул. Комерційна, 7Б знаходиться автостоянка на 30 машиномісць.
У Реєстрі будівельної діяльності міститься інформація про подачу ТОВ "Продпостачінвест" повідомлення щодо виконання підготовчих робіт на об`єкті №151 від 20.03.2024. 
Відповідно до повідомлення користувач вказаної земельної ділянки має намір провести реконструкцію нежитлової будівлі під торгівельний комплекс. 
Прокурор посилається на набуття відповідачем-2 права оренди спірної земельної ділянки в порушення вимог земельного законодавства поза межами процедури земельних торгів, стверджуючи, що площа земельної ділянки у 646 разів перевищує площу об`єктів, розташованих на цій земельній ділянці та належних товариству. Вказує, що Криворізька міська рада, приймаючи рішення про поновлення (продовження) договорів оренди, у тому числі й з ТОВ "Продпостачінвест", діяла всупереч інтересам територіальної громади міста, що є порушенням статей 16,60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні". Територіальна громада міста Кривого Рогу в особі Криворізької міської ради є власником землі та інших природних ресурсів, а передача спірної земельної ділянки в оренду без проведення земельних торгів призводить до втраченої можливості отримати максимально великий розмір плати у разі продажу права оренди на земельних торгах, порушує інтереси держави у сфері контролю за використанням та охороною земель. Прокурор вважає, що рішення Криворізької міської ради від 30.08.2025 №2189 є незаконним та підлягає скасуванню. Посилаючись на положення статей 203, 215 Цивільного кодексу України, просить визнати недійсним договір оренди землі та зобов`язати відповідача-2 повернути територіальній громаді земельну ділянку.
Відповідачі заперечують проти задоволення позовних вимог, що і є причиною виникнення спору. 
Предметом доказування у даній справі є встановлення наявності/відсутності підстав для визнання незаконним та скасування рішення Криворізької міської ради "Про укладення договорів оренди землі на новий строк" №3958 від 27.08.2025 в частині укладання договору оренди земельної ділянки на новий строк з Товариством з обмеженою відповідальністю "Продпостачінвест", встановлення підстав недійсності договору оренди, скасування державної реєстрації права оренди на підставі спірного договору та повернення земельної ділянки її власнику.
Отже, за обставинами цієї справи, дослідженню підлягають, зокрема: обставини розташування належного відповідачу-2 нерухомого майна на земельній ділянці, яка була передана в оренду ТОВ "Продпостачінвест"; площа відповідної нерухомості; розмір отриманої відповідачем-2 в оренду поза конкурсом земельної ділянки та його співвідношення до площі об`єкта нерухомого майна; мета отримання земельної ділянки.
За приписами статті 152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.
Акт державного чи іншого органу - це юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов`язковий характер для суб`єктів цих відносин.
Залежно від компетенції органу, який прийняв такий документ, характеру та обсягу відносин, що врегульовано ним, акти поділяються на нормативні і такі, що не мають нормативного характеру, тобто індивідуальні.
Нормативний акт - це прийнятий уповноваженим державним чи іншим органом у межах його компетенції офіційний письмовий документ, який встановлює, змінює чи скасовує норми права, носить загальний чи локальний характер та застосовується неодноразово. Що ж до актів ненормативного характеру (індивідуальних актів), то вони породжують права і обов`язки тільки у того суб`єкта (чи визначеного ними певного кола суб`єктів), якому вони адресовані.
Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов`язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв`язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача у справі. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, у господарського суду немає правових підстав для задоволення позову. Недодержання вимог правових норм, які регулюють порядок прийняття акта, у тому числі стосовно його форми, строків прийняття тощо, може бути підставою для визнання такого акта недійсним лише у тому разі, коли відповідне порушення спричинило прийняття неправильного акта. Якщо ж акт в цілому узгоджується з вимогами чинного законодавства і прийнятий відповідно до обставин, що склалися, тобто є вірним по суті, то окремі порушення встановленої процедури прийняття акта не можуть бути підставою для визнання його недійсним, якщо інше не передбачено законодавством.
Отже, індивідуальні акти можуть бути оскаржені лише особами, безпосередні права, свободи чи охоронювані законом інтереси яких такими актами порушені. У зв`язку з цим при вирішенні справи суду належить з`ясувати, які конкретно права та охоронювані законом інтереси позивача порушені оспорюваним актом.
Згідно зі статтею 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Суд визнає незаконним та скасовує нормативно-правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.
Таким чином, якщо правовий акт індивідуальної дії органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси територіальних громад чи окремих осіб, він визнається недійсним у судовому порядку.
Як зазначено в Рішенні від 16.04.2009 № 7-рп/2009 Конституційного Суду України, ненормативні правові акти місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вони вичерпують свою дію фактом їхнього виконання.
Спосіб захисту - визнання незаконним та скасування рішення ради, визнання недійсним договору оренди земельної ділянки відповідає способу захисту зазначеному у статтях 16, 21 Цивільного кодексу України та статті20 Господарського кодексу України.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 листопада 2019 року у справі № 911/3680/17 визначено, що рішення суб`єкта владних повноважень у сфері земельних відносин може оспорюватися з точки зору його законності, а вимога про визнання рішення незаконним - розглядатися в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо за результатами реалізації рішення у фізичної чи юридичної особи виникло право цивільне й спірні правовідносини, на яких ґрунтується позов, мають приватноправовий характер.
У такому випадку вимогу про визнання рішення незаконним можна розглядати як спосіб захисту порушеного цивільного права за статтею 16 ЦК України та пред`являти до суду для розгляду в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо фактично підґрунтям і метою пред`явлення такої позовної вимоги є оспорювання цивільного права особи.
У статті 5 Господарського процесуального кодексу України визначено, що здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до усталеної практики Верховного Суду вирішуючи спір, суд з`ясовує, чи існує у позивача право або законний інтерес; якщо так, то чи має місце його порушення, невизнання або оспорювання відповідачем; якщо так, то чи підлягає право або законний інтерес захисту і чи буде такий захист ефективний за допомогою того способу, який визначено відповідно до викладеної в позові вимоги. В іншому випадку у позові слід відмовити.
Прокурор зазначає що порушення інтересів держави полягає у незаконній передачі земельної ділянки в оренду на позаконкурентних засадах (без проведення земельних торгів), оскільки земельна ділянка, на якій розташовано нерухоме майно, значно перевищує площу цього майна.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, які передбачені Конституцією та законами України.
За приписами статті 13 Конституції України земля є об`єктом права власності Українського народу; від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. 
Стаття 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" унормовує, що територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частки в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження.
Згідно зі статтею 172 ЦК України, територіальні громади набувають і здійснюють цивільні права та обов`язки через органи місцевого самоврядування у межах їх компетенції, встановленої законом.
Згідно пункту 5 статті 16 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.
Положеннями статті 9 Земельного кодексу України передбачено, що до повноважень міських рад в галузі земельних відносин на її території належить, зокрема, розпорядження землями територіальної громади міста, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб та надання земельних ділянок в користування.
Пунктом 34 частини 1 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" унормовано, що до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад належить вирішення відповідно до закону питань із врегулювання земельних відносин.
Згідно із частиною 10 статті 59 цього Закону акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.
Частиною 1 статті 155 Земельного кодексу України визначено, що в разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.
Таким чином, у разі якщо правовий акт індивідуальної дії органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси територіальних громад чи окремих осіб, він визнається недійсним у судовому порядку. Подібні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 27.11.2024 у справі № 907/606/23, від 30.10.2024 у справі № 904/6776/23, від 19.11.2024 у справі № 907/883/22.
Відповідно до статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування (частини1, 2).
Порядок надання земельних ділянок у власність чи користування, наведений у статті 123 ЗК України (у відповідній редакції), передбачає, що рішення органів про надання земельних ділянок приймаються на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки зі зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання).
Надання в користування земельної ділянки, яка зареєстрована в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України "Про Державний земельний кадастр" та право власності на яку зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, без зміни її меж та цільового призначення здійснюється без складення документації із землеустрою.
Частинами 1, 2 статті 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними у статті 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу земельної ділянки. Передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, установлених частинами другою та третьою статті 134 цього Кодексу.
Згідно з положеннями частин першої та другої статті 134 Земельного кодексу України земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис), у тому числі з розташованими на них об`єктами нерухомого майна державної або комунальної власності, підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. 
Не підлягають продажу, передачі в користування на конкурентних засадах (на земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності у разі, зокрема:
- розташування на земельних ділянках об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд), що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб;
- поновлення договорів оренди землі, укладення договорів оренди землі на новий строк з використанням переважного права орендаря;
Продаж земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них (оренди, суперфіцію, емфітевзису) здійснюється виключно на земельних торгах, крім випадків, встановлених частинами другою і третьою статті 134 цього Кодексу. На земельних торгах не може бути використане переважне право купівлі (частина 2 статті 135 Земельного кодексу України).
Таким чином наведеними положеннями земельного законодавства передбачений порядок передачі в користування земельних ділянок державної та комунальної власності виключно на конкурентних засадах (на земельних торгах), за виключенням випадків відчуження земельних ділянок чи прав на них, на яких розташоване належне особі на праві приватної власності нерухоме майно. Проте у таких випадках за приписами частини другої статті 134 Земельного кодексу України (у відповідній редакції) власник нерухомості має право на отримання на позаконкурентних засадах тільки земельної ділянки, на якій безпосередньо розташоване таке майно (будівля, споруда). 
Такий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 17.07.2021 у справі № 910/1356/13, від 10.09.2024 у справі № 922/1151/22.
Як вбачається з матеріалів справи, 27.08.2025 Криворізькою міською радою прийнято рішення №3958 "Про укладення договорів оренди землі на новий строк", у тому числі з ТОВ "Продпостачінвест" (а.с.42 том 1).
Згідно з пунктом 12 Додатку до рішення №3958 "Список заявників, з якими укладаються договори оренди землі на умовах, передбачених ст. 33 Закону України "Про оренду землі", ТОВ "Продпостачінвест" передається в оренду під розміщення нежитлової окремо розташованої будівлі з ґанком та елементами інфраструктури – для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (03.07) земельна ділянка площею 0,2911га, кадастровий номер 1211000000:08:408:0018; категорія земель, вид цільового призначення: землі житлової та громадської забудови, для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, строком на два роки (а.с.43 том 1).
На підставі цього рішення між Криворізькою міською радою та ТОВ "Продпостачінвест" укладено договір оренди земельної ділянки №2025596 від 23.09.2025, згідно з яким вказану земельну ділянку передано в оренду під розміщення нежитлової окремо розташованої будівлі з ґанком та елементами інфраструктури – для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (03.07) (а.с.44-47 том 1).
Термін дії договору оренди земельної ділянки на вул. Комерційній, 7Б подовжено до 23.09.2027 з правом пролонгації, право оренди земельної ділянки зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
Згідно технічного паспорту щодо вказаного нерухомого майна, площа замощення складає 1667,3 кв. м. Замощення огороджене парканом.
Суд враховує, що усталена судова практика у земельних справах виходить із системного аналізу положень частини 2 статті 124 і абзацу 2 частини 2 статті 134 ЗК України, який дає підстави виснувати, що незастосування конкурентної процедури у виді земельних торгів допускається виключно у випадку, коли, зокрема земельна ділянка державної чи комунальної власності надається фізичним або юридичним особам у користування з метою обслуговування та експлуатації виключно існуючих об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд), розташованих на такій земельній ділянці та належних на праві власності зазначеним особам для їх подальшого використання відповідно до того цільового та функціонального призначення, яке існувало на момент їх придбання, а також у разі - поновлення договорів оренди землі, укладення договорів оренди землі на новий строк з використанням переважного права орендаря.
Таке правове регулювання з боку законодавця є виправданим і логічним та створює передумови одночасно як для усунення випадків покладення на власників таких об`єктів надмірного тягаря, пов`язаного з необхідністю оформлення права землекористування, так і для недопущення ухилення учасників земельних правовідносин від дотримання положень законодавства щодо отримання земельних ділянок на конкурентних засадах та/або їх отримання з метою використання, що відрізняється від цільового використання об`єктів нерухомості, та/або у розмірі, який необґрунтовано значно перевищує площу таких об`єктів.
При цьому, особа, яка придбала нерухоме майно, відповідно до частини 2 статті 134 Земельного кодексу України має право на придбання на позаконкурентних засадах (без проведення земельних торгів) прав саме на земельну ділянку (її частину), право на яку мав попередній власник нерухомості і яке перейшло до цього нового власника нерухомості саме з метою, пов`язаною з обслуговуванням (експлуатацією) відповідної нерухомості, розташованої на цій земельній ділянці, а не з будь-якою іншою метою.
Зазначене відповідає правовій позиції, викладеній Верховним Судом у постановах від 30.03.2021 у справі №922/1323/20, від 01.04.2021 у справі №910/10500/19 та від 11.08.2021 у справі №922/443/20, від 30.11.2021 у справі №922/938/21, від 10.10.2023 у справі №922/563/22.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.12.2018 у справі №910/18560/16, дійшла висновку, що перехід майнових прав до іншої особи тягне за собою перехід до неї і земельних прав на ту частину земельної ділянки, на якій безпосередньо розташований об`єкт нерухомості, та частини земельної ділянки, яка необхідна для його обслуговування; розмір цієї частини земельної ділянки має визначатися на основі державних будівельних норм та санітарних норм і правил.
Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦК України (в редакції, чинній на момент набуття права власності на нерухоме майно) до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).
Також Верховий Суд у постанові від 14.03.2019 у справі №915/182/17 комплексному при застосуванні положень ст.120, ч. 1 абз. 2 ч. 2 ст. 134 ЗК України дійшов висновку, що в момент переходу до особи права власності на нежитлову будівлю, до неї переходить право користування земельною ділянкою на позаконкурентних засадах, але лише у тій частині ділянки, на якій розміщена (розташована) вищевказана будівля, та у частині, яка необхідна для її обслуговування.
Товариство з обмеженою відповідальністю "Продпостачінвест", на підставі договору купівлі-продажу від 18.05.2020 з Управлінням комунальної власності міста виконкому Криворізької міської ради, набуло право власності на нежитлову окремо розташовану будівлю з ґанком і елементами інфраструктури, а саме: нежитлову будівлю для персоналу та зберігання інвентарю літ. А-1 загальною площею 4,5 кв. м з металевим ганком літ. а, площею основи 2,8 кв. м, огорожа №1 (залізобетонні плити - 151,4 кв. м), огорожа №2 (цегла - 39,1 кв. м), огорожа №3 (металевий профільний лист - 54,9 кв. м), ворота №4 (металевий профільний лист - 9,2 кв), замощення І (бетон, асфальт - 1667,3 кв. м). 
Зазначене нерухоме майно розташоване на земельній ділянці площею 0,2911га з кадастровим номером: 1211000000:08:408:0018 (п.1.1. договору). 
Право власності ТОВ "Продпостачінвест" на об`єкт приватизації (до складу якого входить замощення) підтверджується цим договором та актом приймання-передачі (п.1.3. договору).
Приватизація нежитлової окремо розташованої будівлі з ґанком і елементами інфраструктури, що орендує ТОВ "Продпостачінвест" здійснено шляхом викупу на підставі рішення Криворізької міської ради №4649 від 22.04.2020 "Про приватизацію об`єкта нерухомого майна за адресою: проспект Поштовий, будинок 12а" (п.1.4. договору купівлі-продажу).
19.05.2020 за актом приймання-передачі між Управлінням комунальної власності міста виконкому Криворізької міської ради та ТОВ "Продпостачінвест" придбане майно передане покупцю (а.с.46 том 1).
Тобто, як вбачається з умов договору купівлі-продажу від 18.05.2020, спірна земельна ділянка площею 0,2911 га кадастровий номер: 1211000000:08:408:0018 станом на дату придбання ТОВ "Продпостачінвест" розміщеного на ній комплексу нерухомого майна вже була сформована в розумінні норм статті 79-1 Земельного кодексу України, їй було присвоєно кадастровий номер. Відповідно до інформації, відображеної у витязі з Державного земельного кадастру №НВ-1213825052020 від 17.06.2020, дата державної реєстрації спірної земельної ділянки – 29.07.2009.
Відтак, Криворізькою міською радою надавалася в оренду спірна земельна ділянка не лише під будівлю площею 4,5 кв. м, а й під розміщення нежитлової окремо розташованої будівлі з ґанком і елементами інфраструктури (в даному випадку замощенням, яке є об`єктом нерухомості), загальна площа яких становить 1 674,60 кв. м.
Отже, в момент переходу до Товариства з обмеженою відповідальністю "Продпостачінвест" права власності на перелічене вище майно, до нього перейшло право отримати у користування на позаконкурентних засадах саме ту частину земельної ділянки, на якій розміщена (розташована) вищевказана будівля, а також частину, яка необхідна для її обслуговування.
Суд враховує правову позицію Верховного Суду, зокрема, у постанові від 01.07.2020 у справі №910/9028/19, що законодавцем передбачена та закріплена можливість визначення площі земельної ділянки, необхідної для обслуговування майна, що на ній розташоване.
Також, у постановах Верховного Суду у справах №910/4528/15-г та №910/9028/19, серед іншого, зроблено висновок про застосування частини 2 статті 134 Земельного кодексу виключно в розрізі переходу до особи на позаконкурентних засадах саме тієї частини ділянки, на якій розміщена (розташована) вищевказана будівля, а також частини, яка необхідна для її обслуговування із можливістю визначення такої частини, виходячи із ДБН та СНІП.
З матеріалів справи вбачається, що в процесі приватизації відповідач-2 придбав нежитлову окремо розташовану будівлю з ґанком і елементами інфраструктури (в даному випадку замощенням), загальною площею 1 674,60 кв. м. 
Тобто, загальна площа об`єктів нерухомості, які розміщені на спірній ділянці, становить 1674,60 кв. м (нежитлова окремо розташована будівля з ганком та замощення), що складає 57,5% від загальної площі спірної земельної ділянки (2 911 кв. м).
У постановах Верховного Суду від 02.04.2025 у справі №922/3614/21, від 19.01.2022 у справі №922/461/21, від 21.03.2023 у справі №922/3613/21 неодноразово зазначалось, що "сам по собі факт перевищення площі відведеної земельної ділянки над площею, займаною об`єктами нерухомості та необхідною для їх обслуговування, не може бути самостійною підставою для визнання такої передачі землі незаконною та задоволення відповідного позову. У зв`язку з цим, оскаржуючи законність передачі земельної ділянки у користування з мотивів неспівмірності площі відведеної земельної ділянки порівняно з площею будівлі, розташованої на цій земельній ділянці, саме позивач повинен належними і допустимими доказами довести розмір земельної ділянки, який є дійсно необхідним для обслуговування та експлуатації розміщеного на землі майна, що відповідає принципу диспозитивності господарського судочинства, закріпленого у статті 14 ГПК України".
За викладених обставин, доводи Прокурора про те, що площа земельної ділянки (2 911 кв. м), наданої в оренду Відповідачу 2, перевищує площу нерухомого майна, яке знаходиться на земельній ділянці, у 646 разів не знайшли свого підтвердження. Криворізькою міською радою надавалася в оренду спірна земельна ділянка не лише під будівлю площею 4,5 кв. м, а й під розміщення нежитлової окремо розташованої будівлі з ґанком і елементами інфраструктури (в даному випадку замощення, яке є об`єктом нерухомості), загальна площа яких становить 1 674,60 кв. м. 
Крім цього, у договорах оренди земельної ділянки минулих років №2021449 від 02.09.2021 та №2023584 від 23.09.2023 земельна ділянка передавалася в оренду для реконструкції окремо розташованої будівлі з ґанком і елементами інфраструктури під торгівельний комплекс.
Прокурором належними та допустимими доказами не було спростовано той факт, що в даному випадку відсутня не співмірність між площею земельної ділянки, яку надано в оренду без проведення земельних торгів, та площею нерухомого майна, яке належить відповідачу-2 на праві власності. Відтак, відсутні правові підстави для розгляду та застосування висновків Верховного Суду, на які посилається Прокурор.
Прокурор посилається на постанову Верховного Суду від 12.04.2023 у справі № 917/565/22, вказує, що об`єкти благоустрою, асфальтобетонні покриття та замощення в силу норм закону та судової практики не є нерухомим майном, а тому його знаходження на спірній земельній ділянці не може бути підставою для отримання у позаконкурентний спосіб земельної ділянки під ним.
Поряд з цим, відповідно до п.7.29 постанови Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду від 17 квітня 2025 року по справі №921/144/24:
"Враховуючи правову природу спірних правовідносин, з метою розумного та справедливого (пункт шостий статті 3 Цивільного кодексу України) тлумачення абзацу 2 частини першої статті 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", задля дотримання балансу прав учасників договірних відносин з оренди державного та комунального майна, Палата вважає, що поняття "приміщення", про яке йдеться в абзаці 2 частини першої статті 19 цього Закону, слід сприймати та тлумачити не тільки як окрему (одну) частину внутрішнього об`єму будівлі, обмеженою будівельними елементами, з можливістю входу і виходу (вузькоспеціальне значення), але й для інших об`єктів оренди, визначених у частині першій статті 3 цього Закону. Тобто, "приміщення", про яке йдеться в абзаці 2 частини першої статті 19 Закону, має кваліфікуватися (сприйматися) як об`єкт оренди, визначений у частині першій статті 3 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" - нерухоме майно (будівлі, споруди, приміщення, а також їх окремі частини), інше окреме індивідуально визначене майно, та який, відповідно до зазначеної норми права, є об`єктом оренди за договором оренди державного чи комунального майна, укладеного між сторонами у відповідних правовідносинах. 
Зважаючи на наведене, Палата відступає від висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 12.04.2023 у справі №917/565/22 щодо того, що, оскільки спірний об`єкт оренди за договором оренди – асфальтобетонне замощення не є приміщенням в силу положень закону, а тому не підпадає під дію абзацу 2 частини першої статті 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" (п.7.30 постанови).
Таким чином, відповідно до висновку Верховного Суду від 17 квітня 2025 року у справі №921/144/24, "замощення" є приміщенням, відноситься до об`єктів нерухомого майна, та може бути самостійним об`єктом оренди державного або комунального майна.
Відповідно до ст. 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Відповідно до частини першої статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Статтею 203 Цивільного кодексу України визначені загальні підстави недійсності правочину, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.
Відповідно до статті 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
Вирішуючи спір про визнання договору або його частини недійсним, господарський суд має встановити наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання договору (його частини) недійсним і настання відповідних наслідків, а саме: відповідність змісту договору вимогам закону, додержання встановленої форми договору; правоздатність сторін за договором; у чому конкретно полягає неправомірність дій сторони тощо.
При цьому, суперечність договору актам законодавства як підстава його недійсності, повинна ґрунтуватися на повно та достовірно встановлених судами обставинах справи про порушення певним договором (чи його частиною) імперативного припису законодавства чи укладення певного договору всупереч змісту чи суті правовідносин сторін.
Відповідно до положень Земельного кодексу України, Законів України "Про власність", Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" власником спірної земельної ділянки є територіальна громада, яка делегує відповідній раді повноваження щодо передачі права користування від імені цієї громади, в її інтересах, виключно у спосіб та у межах повноважень, передбачених законом.
Відповідно до ст. 3 ЗК України повноваження щодо передачі, надання та вилучення земельних ділянок місцеві Ради народних депутатів можуть передавати відповідно органам державної виконавчої влади або виконавчим органам місцевого самоврядування.
Волевиявлення органів місцевого самоврядування при виконанні свої функцій, у тому числі щодо розпорядження майном шляхом укладення правочинів, повинно відповідати чинному законодавству. Воля територіальної громади, як власника, може виражатися лише в таких діях відповідного органу, які відповідають вимогам закону та інтересам територіальної громади. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 05 жовтня 2016 року по справі № 916/2129/15.
З огляду на те, що Криворізька міська рада діяла в межах своїх повноважень, спірна земельна ділянка у розмірі 0,2911га вперше була сформована у 2006 році та передана в оренду відповідачу-2 на умовах, передбачених статтею 33 Закону України "Про оренду землі", площа земельної ділянки та її цільове призначення у порівнянні з попереднім договором оренди та рішенням міської ради не змінились, передача в оренду земельної ділянки, на якій розташовано нерухоме майно, що належить відповідачу-2 та поновлення договору на новий строк не потребують проведення конкурсу в порядку статті 134 Земельного кодексу України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимоги про визнання незаконним та скасування рішення міської ради, визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та, відповідно, заявлених похідних вимог про скасування державної реєстрації права оренди та повернення земельної ділянки власнику.
Як на підставу скасування рішення міської ради та визнання недійсним договору оренди земельної ділянки прокурор також посилається на можливу подальшу забудову цієї ділянки у дворі іншої будівлі, яка є пам`яткою архітектури місцевого значення, в межах історичного ареалу м. Кривого Рогу, що порушує вимоги ст. 32 Закону України "Про охорону культурної спадщини". Зазначає, що відповідач подав до виконкому Криворізької міської ради повідомлення щодо виконання підготовчих робіт на об`єкті №151 від 20.03.2024 для реконструкції окремо розташованої нежитлової будівлі з ґанком і елементами інфраструктури під торгівельний комплекс за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Комерційна, 7Б.
Такі доводи прокурора відхиляються судом, оскільки правовідносини стосовно здійснення забудови регулюються нормами Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", "Про основи містобудування", "Про архітектурну діяльність", Державними будівельними нормами і правилами тощо.
З наданих прокурором Повідомлення щодо виконання підготовчих робіт на об`єкті №151 від 22.03.2024 (а.с.62-65 том 1) вбачається назва об`єкта будівництва – реконструкція окремо розташованої будівлі з ґанком і елементами інфраструктури під торговельний комплекс, що узгоджується з цільовим призначенням орендованої земельної ділянки. А Містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва, реєстраційний номер 82 від 29.05.2023 стосуються нового будівництва двох КЛ-6 від ТП-1, замовником яких є Акціонерне товариство "ДТЕК Дніпровські електромережі") (а.с.66-67 том.1).
Щодо інших аргументів, на які посилалися учасники справи, то Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Отже, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справах "Проніна проти України", "Серявін та інші проти України", "Ruiz Torija v. Spain" тощо).
За результатами з`ясування обставин, на які прокурор та сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні, і з наданням оцінки всім аргументам учасників справи у їх сукупності та взаємозв`язку, як це передбачено вимогами ст.75-79, 86 ГПК України, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову.
Відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір покладається на прокуратуру.
Керуючись статтями 2, 3, 20, 73, 74, 76-79, 86, 91, 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, Господарського процесуального кодексу України, господарський суд
В И Р І Ш И В:
Позов Керівника Криворізької центральної окружної прокуратури в інтересах держави до Криворізької міської ради та Товариства з обмеженою відповідальністю "Продпостачінвест" про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, визнання незаконним та скасування рішення міської ради, скасування державної реєстрації права оренди та зобов`язання повернути земельну ділянку – залишити без задоволення
Витрати зі сплати судового збору залишити за прокурором. 

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Повне рішення складено 22.05.2026

Суддя Н.М. Євстигнеєва