ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
29 травня 2026 року

м. Київ
справа № 388/1356/23
провадження № 61-3253св26
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
Черняк Ю. В. (суддя - доповідач), Коломієць Г. В., Луспеника Д. Д.,
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідач - Устинівська селищна рада Кропивницького району Кіровоградської області,
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Березовської Ірини Анатоліївни, на рішення Устинівського районного суду Кіровоградської області від 05 серпня 2025 року, ухвалене у складі судді Атаманової С. Ю. та постанову Кропивницького апеляційного суду від 26 січня 2026 року, ухвалену в складі колегії суддів: Чельник О. І., Дуковського О. Л., Мурашка С. І.,
ВСТАНОВИВ:
1. Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У липні 2023 року  ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Устинівської селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області про встановлення факту родинних відносин, визначення додаткового строку для прийняття спадщини.
Позов обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її двоюрідний брат ОСОБА_2 . Вона є спадкоємцем п`ятої черги після його смерті. До квітня 2023 року їй не було відомо про смерть ОСОБА_2 . 
З метою реалізації своїх спадкових прав вона звернулася до приватного нотаріуса Кропивницького районного нотаріального округу Кіровоградської області Кубасова І. Ю. (далі - приватний нотаріус Кубасов І. Ю.) із заявою про прийняття спадщини, який постановою від 08 червня 2023 року відмовив у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з пропуском нею строку на прийняття спадщини та відсутністю достатніх документів, що підтверджують родинні відносини її та спадкодавця.
Підставами несвоєчасно вчинених нею дій щодо прийняття спадщини є відсутність у неї відомостей про смерть ОСОБА_3 , який останні роки свого життя провів у Комунальному закладі «Кіровоградська обласна психіатрична лікарня» (далі - КЗ «Кіровоградська обласна психіатрична лікарня»). Останній не повідомив її про смерть ОСОБА_2 , і вона, відповідно, не була присутня на його похованні. Також перешкодою своєчасного прийняття нею спадщини є її похилий вік, епідемія COVID-19, що почалася з кінця 2019 року, початок воєнних дій на території України з лютого 2022 року, значна відстань між місцем її проживання та місцем відкриття спадщини.
Посилаючись на зазначені обставини та керуючись положеннями статей 1268-1272 ЦК України, ОСОБА_1 просила суд встановити факт родинних відносин з ОСОБА_2 , як двоюрідної сестри останнього, та визначити додатковий строк для прийняття спадщини, яка складається із земельної ділянки площею 6,4026 га, кадастровий номер 3525855100:02:001:0207, яка відкрилась після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , терміном у три місяці з дня набрання судовим рішенням законної сили.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Устинівського районного суду Кіровоградської області від 05 серпня 2025 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Встановлено факт перебування ОСОБА_1 у родинних відносинах із ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Кропивницькому, а саме, що ОСОБА_1 є двоюрідною сестрою ОСОБА_2 . У задоволенні позову ОСОБА_1 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що на підтвердження факту перебування в родинних відносинах з ОСОБА_2  ОСОБА_1 надала суду копії: свідоцтва про народження  ОСОБА_1 , витягу з Державного реєстру актів цивільного стану про народження ОСОБА_2 , витягів із Державного реєстру актів цивільного стану про державну реєстрацію народження ОСОБА_4 (батька позивачки) та ОСОБА_5 (матері ОСОБА_2 ), витягу з Державного реєстру актів цивільного стану про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища матері спадкодавця ОСОБА_2 - ОСОБА_6 , свідоцтва про одруження ОСОБА_1 .
Надавши оцінку наявним у справі доказам у цілому, а також кожному доказу окремо, відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України, суд дійшов висновку, що вони в сукупності доводять факт перебування ОСОБА_1 у родинних відносинах з ОСОБА_2 , як близьких родичів - двоюрідної сестри та брата за походженням від спільного пращура - діда ОСОБА_7 , як батька матері спадкодавця - ОСОБА_8 , та батька позивачки - ОСОБА_4 , тобто рідних сестри та брата, а тому позов в цій частині підлягає задоволенню.
Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовної вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, суд першої інстанції виходив з того, що наведені у позовній заяві причини пропуску строку для прийняття спадщини ОСОБА_1 , за відсутності інших повідомлених обставин, які істотно перешкодили вчиненню нею дій, спрямованих на прийняття спадщини після смерті двоюрідного брата ОСОБА_2 , не мають характеру об`єктивних, а тому не можуть свідчити про поважність причин пропуску позивачкою визначеного частиною першою статті 1270 ЦК України шестимісячного строку у розумінні частини третьої статті 1272 ЦК України.
Місцевий суд, відмовляючи у позові в указаній частині вимог, врахував позицію відповідача у справі, аргументував мотиви свого рішення недопущенням порушення прав територіальної громади.
Не погоджуючись з рішенням Устинівського районного суду Кіровоградської області від 05 серпня 2025 року в частині відмови у позові, позивачка оскаржила його до апеляційного суду.
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
Постановою Кропивницького апеляційного суду від 26 січня 2026 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Березовської І. А., залишено без задоволення, а рішення Устинівського районного суду Кіровоградської області від 05 серпня 2025 року у частині, що оскаржується, - без змін.
Постанову апеляційного суду мотивовано тим, що необізнаність спадкоємця про смерть спадкодавця не є поважною причиною пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, яка унеможливила чи в інший спосіб перешкодила йому вчасно здійснити своє право на подання заяви про прийняття спадщини, та не є об`єктивною перешкодою для здійснення такої дії. У цьому випадку правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.
Установивши, що підстави, на які, у тому числі, посилалася позивачка, а саме: її вік, стан здоров`я та віддаленість місця відкриття спадщини від місця її проживання, не є об`єктивними та непереборними труднощами, з якими закон пов`язує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для його поновлення та обгрунтовано відмовив у задоволенні позову в оскаржуваній частині, і доводи апеляційної скарги правильність таких висновків суду не спростовують.
Місцевий суд правильно відхилив зазначені ОСОБА_1 такі підстави пропуску строку для прийняття спадщини, як епідемія COVID-19, що почалася з кінця 2019 року, та початок воєнних дій на території України з лютого 2022 року. Ці обставини не мають юридичного значення у даному випадку, так як виникли поза межами шестимісячного строку, визначеного частиною першою статті 1270 ЦК України.
Безпідставне визначення додаткового строку для прийняття спадщини є порушенням правової визначеності як елемента верховенства права та є незаконним втручанням у права відповідача - територіальної громади, яка має право на визнання спадщини відумерлою.
Встановивши, що визнання Устинівською селищною радою Кропивницького району Кіровоградської області позову ОСОБА_1 суперечить встановленим у справі обставинам та вимогам закону, суд першої інстанції обґрунтовано не взяв до уваги таке визнання позовних вимог, яке відхиляється також і апеляційним судом.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
09 березня 2026 року представник ОСОБА_1 - адвокат Березовська І. А., через засоби поштового зв`язку подала до Верховного Суду касаційну скаргу, на рішення Устинівського районного суду Кіровоградської області від 05 серпня 2025 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 26 січня 2026 року.
Ухвалою Верховного Суду від 31 березня 2026 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано з Устинівського районного суду Кіровоградської області цивільну справу № 388/1356/23.
07 квітня 2026 року матеріали цивільної справи № 388/1356/23 надійшли до Верховного Суду.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У касаційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Березовська І. А., просить скасувати рішення Устинівського районного суду Кіровоградської області від 05 серпня 2025 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 26 січня 2026 року у частині відмови у задоволенні позову, прийняти нову постанову про задоволення позову в цій частині.
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Підставою касаційного оскарження судових рішень представник заявника зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17; постановах Верховного Суду від: 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17, 28 березня 2022 року у справі № 750/2158/21 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
Касаційну скаргу мотивовано тим, що ОСОБА_1 не була особисто присутня при розгляді справи в суді першої інстанції. Не погоджуючись з ухваленим рішенням, вона бажала брати участь при розгляді справи апеляційним судом, надіслала до суду письмові пояснення щодо предмета спору та підстав звернення до суду, проте судом апеляційної інстанції ці пояснення були проігноровані.
Під час розгляду справи суди не врахували відсутність заперечень відповідача щодо задоволення позовних вимог. Селищна рада не зверталася до суду з позовом про визнання спадщини відумерлою. У ході апеляційного розгляду справи відповідачем через повноважного представника було подано заяву про визнання позовних вимог у порядку реалізації прав, визначених статтею 206 ЦПК України, щодо надання додаткового строку для прийняття спадщини. 
При цьому, апеляційний суд не вказав конкретної норми конкретного закону, якому суперечить визнання відповідачем позовних вимог у цій справі. 
Визнання позову відповідачем підтверджує, що спадкове майно не було визнано відумерлою спадщиною, а відтак, визнання позовних вимог жодним чином не порушує інтереси громади. Селищна рада не заперечує проти того, щоб майно, яке на праві приватної власності належало ОСОБА_2 , перейшло у спадок його двоюрідній сестрі - позивачці.
Апеляційним судом проігноровано положення частини третьої статті 13 ЦПК України, згідно з яким учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
У цьому контексті, апеляційному суду слід було врахувати вимоги частини другої статті 1272 ЦК України, згідно з якими за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини.
Згідно з нормами книги шостої ЦК України сама по собі обізнаність спадкоємця про факт смерті спадкодавця не визначена законом як умова виникнення його права на прийняття ним спадщини. У даному випадку цією умовою є факт смерті спадкодавця.
Якщо судова практика визначає поважною причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини обставину незнання про існування заповіту, то має бути аналогія з незнанням про подію, яка взагалі є підставою для спадкування як за заповітом, так і за законом.
Незважаючи на це, апеляційний суд без всебічного розгляду справи, на основі особистих хибних переконань, умисно створив штучні підстави для ухвалення рішення про відмову у задоволенні апеляційної скарги.
Відзив на касаційну скаргу позивачки від відповідача до суду не надходив.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у смт Устинівка Устинівського району Кіровоградської області, помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Кропивницькому, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а. с. 12).
Згідно з довідкою Новоігорівського старостинського округу Устинівської селищної ради Кіровоградської області від 31 травня 2023 року № 178/02-24 ОСОБА_2 з 2007 року проживав сам за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 15).
Відповідно до копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ОСОБА_2 на праві власності належала земельна ділянка площею 6,4026 га, кадастровий номер: 3525855100:02:001:0207, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а. с. 16).
Матеріали справи містять заяву ОСОБА_1 від 19 травня 2023 року про прийняття спадщини за законом після смерті двоюрідного брата ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка посвідчена державним нотаріусом Малинської державної нотаріальної контори Житомирської області Ходаківською Л. В. (далі - державний нотаріус Ходаківська Л. В.) та зареєстрована в реєстрі за № 1-452 (а. с. 13).
Постановою приватного нотаріуса Кубасова І. Ю. від 08 червня 2023 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 6,40 га, що розташована на території Устинівської селищної ради Кіровоградської області, після смерті ОСОБА_2 з підстав неподання нею протягом шестимісячного терміну заяви про прийняття спадщини та інших документів, що підтверджують факт прийняття спадщини (а. с. 14).
Згідно з наданою приватним нотаріусом Кубасовим І. Ю. інформацією спадкова справа після смерті ОСОБА_2 станом на 21 лютого 2025 року та на 16 квітня 2025 року не заводилась (а. с. 87, 129).
Відповідно до інформаційних довідок зі спадкового реєстру № 80823859, № 80823862 відомості про спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину, а також заповіти та спадкові договори після смерті ОСОБА_2 у реєстрі відсутні (а. с. 130, 131).
Згідно з інформацією КНП «Обласна клінічна психіатрична лікарня Кіровоградської обласної ради» (правонаступник КЗ «Кіровоградська обласна психіатрична лікарня»), наданою на вимогу суду першої інстанції, ОСОБА_2 неодноразово перебував на стаціонарному лікуванні у цьому закладі. Востаннє знаходився на стаціонарному лікуванні з 23 серпня 2018 року до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 . Був госпіталізований до психіатричного стаціонару у зв`язку з погіршенням психічного стану, відсутністю житла та вирішення питання оформлення в будинок-інтернат. За час перебування на стаціонарному лікуванні пацієнта ніхто не відвідував. Родинні зв`язки закладом встановлені не були (а. с. 126).
2. Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.
Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права
Відповідно до частин першої, другої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).
За правилами частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).
Згідно з частинами першою, другою статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, а часом відкриття спадщини є день смерті особи.
Відповідно до частини першої статті 1269, частини першої статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (частина перша статті 1272 ЦК України).
Частиною третьою статті 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
Відтак, якщо спадкоємець пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду із позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. За конкретних обставин кожної справи пропуск строку для прийняття спадщини суд має оцінювати з урахуванням тривалості такого пропуску та загальних засад цивільного законодавства, як-то розумність, добросовісність та справедливість.
Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) спадкоємець пропустив строк для прийняття спадщини; 2) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 3) ці обставини визнані судом поважними.
Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Зазначена правова позиція є сталою у судовій практиці - зокрема, висловлена Верховним Судом України у постановах від 26 вересня 2012 року у справі № 6-85цс12, від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15, і підтримана Верховним Судом, зокрема у постановах від 28 лютого 2018 року у справі № 318/1037/15-ц (провадження № 61-4630св18), від 21 жовтня 2019 року у справі № 662/1724/18 (провадження № 61-9300св19), від 24 січня 2020 року у справі № 192/1663/17 (провадження № 61-7193св19), від 21 квітня 2022 року у справі № 296/12109/18 (провадження № 61-17211св21), від 17 серпня 2023 року у справі № 626/274/22 (провадження № 61-8694св23), від 20 березня 2024 року у справі № 545/1231/23 (провадження № 61-16142св23), від 19 грудня 2024 року у справі № 553/6658/22 (провадження № 61-1827св24), від 12 березня 2025 року у справі № 305/2078/23 (провадження № 61-1015св25), від 05 листопада 2025 року у справі № 202/8070/23 (провадження № 61-12227св24).
При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, визначеного статтею 1270 ЦК України, суд повинен враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку, з урахуванням встановлених судом фактичних обставин справи.
З урахуванням фактичних обставин конкретної справи поважними причинами пропуску строку суд може визнати, зокрема: 1) тривалу хворобу спадкоємця; 2) велику відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем розташування спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємця на строковій службі у складі Збройних Сил України тощо (пункт 49 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2024 року у справі № 686/5757/23 (провадження № 14-50цс24)).
У постановах від 17 березня 2021 року у справі № 638/17145/17 (провадження № 61-17764св20), від 22 березня 2023 року у справі № 361/8259/18 (провадження № 61-9796св22) Верховний Суд наголосив, що суд не може визнати поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, брак коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо.
Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, першорядно, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.
Велика Палата Верховного Суду у вищевказаній постанові від 26 червня 2024 року у справі № 686/5757/23 (пункт 58) зазначила, що суди повинні враховувати, що безпідставне надання додаткового строку для прийняття спадщини є порушенням правової визначеності як елемента правовладдя (верховенства права) та є незаконним втручанням у права спадкоємців, які прийняли спадщину, а у разі відсутності таких спадкоємців - в інтереси територіальної громади, яка має право на визнання спадщини відумерлою.
Після закінчення строку, передбаченого ЦК України для подання заяви про прийняття спадщини, право спадкоємця на прийняття/відмову від прийняття спадщини є реалізованим, а його результат не підлягає зміні у зв`язку з обставинами, які залежали від самого спадкоємця, до яких, зокрема, входить пасивна поведінка спадкоємця, який усвідомлює чи повинен усвідомлювати (у зв`язку зі своєю спорідненістю зі спадкодавцем та відсутністю спадкоємців попередньої черги, закликаних до спадкування) наявність в нього права на спадкування.
Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
Суди встановили, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер двоюрідний брат позивачки ОСОБА_2 , а отже, в силу вимог частин першої та другої статті 1220 ЦК України вказана дата є часом відкриття спадщини.
Враховуючи положення частини першої статті 1270 ЦК України, перебіг строку прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 тривав з 13 січня 2019 року до 13 червня 2019 року включно.
Із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_2 ОСОБА_1 звернулася до державного нотаріуса Ходаківської Л. В. 19 травня 2023 року.
Постановою приватного нотаріуса Кубасова І. Ю. від 08 червня 2023 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 6,40 га, що розташована на території Устинівської селищної ради Кіровоградської області, після смерті ОСОБА_2 з підстав неподання нею протягом шестимісячного терміну заяви про прийняття спадщини та інших документів, що підтверджують факт прийняття спадщини.
Позивачка вважає, що вона пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, оскільки їй не було відомо про перебування ОСОБА_3 на лікуванні у КЗ «Кіровоградська обласна психіатрична лікарня» та про його смерть. Також посилалася на свій похилий вік, поширення з кінця 2019 року епідемії COVID-19, початок з лютого 2022 року воєнних дій на території України, значну відстань між місцем її проживання та місцем відкриття спадщини.
Оцінюючи поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини, які визначені позивачкою, суди попередніх інстанцій обґрунтовано врахували усталену судову практику, сформовану Верховним Судом у цій категорії справ, згідно з якою судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови, тощо. Якщо у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.
Необізнаність спадкоємця про смерть спадкодавця не є поважною причиною пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, яка унеможливила чи в інший спосіб перешкодила йому вчасно здійснити своє право на подання заяви про прийняття спадщини, та не є об`єктивною перешкодою для здійснення такої дії. 
У такому випадку правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.
Колегія суддів погоджується з висновками судів про те, що належних та достатніх доказів, які б беззаперечно свідчили про наявність перешкод для подання заяви про прийняття спадщини, позивачка до суду не подала.
На думку колегії суддів, враховуючи обставини цієї справи, факт усвідомлення позивачкою її права на спадкування за законом як єдиного спадкоємця після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 поряд із вказаними нею причинами тривалого пропуску строку для прийняття спадщини, за умови невжиття нею активних дій щодо прийняття спадщини протягом передбаченого ЦК України шестимісячного строку, який закінчився у червні 2019 року, тобто ще до почаку епідемії COVID-19 (кінець 2019 року) та задовго до початку активних воєнних дій на території України (з лютого 2022 року), не свідчить про виникнення в неї об`єктивних обставин, які унеможливили або істотно ускладнили своєчасне звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у відведений ЦК України строк.
Встановивши, що позивачка не навела й не обґрунтувала поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини, які б були пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для неї у вчиненні таких дій, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позову про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.
Доводи касаційної скарги про порушення судами норм частини третьою статті 1272 ЦК України є необґрунтованими.
Також колегія суддів відхиляє доводи сторони позивачки про безпідставне неврахування судами визнання відповідачем позовних вимог щодо надання додаткового строку для прийняття спадщини.
Відповідно до частини першої статті 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.
Згідно з частиною шостою статті 49 ЦПК України суд не приймає відмови від позову, зменшення розміру позовних вимог, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.
Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 25 травня 2022 року у справі № 675/2136/19 (провадження № 61-2251св22), якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову в прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Таким чином, суди не вправі покласти в основу свого рішення лише факт визнання позову відповідачем, не дослідивши при цьому обставини справи.
Суди встановили, що визнання представником Устинівської селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області позову ОСОБА_1 суперечить встановленим у справі обставинам та вимогам закону, та з метою недопущення порушення прав територіальної громади правомірно відхилили такі доводи відповідача.
Доводи касаційної скарги не спростовують встановлені судами обставини по суті спору та переважно зводяться до необхідності переоцінки доказів, які були предметом дослідження судів попередніх інстанцій.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18) вказано, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено як статтями 58, 59, 212 ЦПК України у попередній редакції 2004 року, так і статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів.
Суди правильно застосували норми матеріального права в частині вирішення позовної вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини та не допустили порушень норм процесуального права, які б давали підстави для скасування оскаржених судових рішень. Суди зробили обґрунтовані висновки по суті спору з урахуванням доказів, наданих сторонами. 
Посилання заявниці на неврахування судами висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду, що зазначені у касаційній скарзі, колегія суддів відхиляє, оскільки висновки судів, зроблені за наслідками розгляду справи по суті, узгоджуються з нормативно-правовим обґрунтуванням та правовими висновками, викладеними у наведених у касаційній скарзі постановах.
Наявність обставин, за яких відповідно до частини першої статті 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню, касаційним судом не встановлено.
Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Оскільки колегія суддів встановила, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому їх, відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України, необхідно залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.
Враховуючи, що касаційна скарга залишається без задоволення, тому відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України розподіл судових витрат не проводиться.
Керуючись статтями 400, 401, 409, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Березовської Ірини Анатоліївни, залишити без задоволення.
Рішення Устинівського районного суду Кіровоградської області від 05 серпня 2025 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 26 січня 2026 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: Ю. В. Черняк 

Г. В. Коломієць

Д. Д. Луспеник