Справа № 392/2173/25 
Провадження № 2/392/520/26 

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 березня 2026 року        м. Мала Виска
Маловисківський районний суд Кіровоградської області в складі: головуючого - судді Бадердінової А.В., секретар судового засідання Покуц І.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «ГЕЛЕКСІ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
В С Т А Н О В И В:
Позивач ТОВ «ФК «ГЕЛЕКСІ» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики №75731 від 14.05.2019 року в розмірі 24669,50 грн., судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 5000,00 грн.
На обґрунтування позову зазначено, що 14.05.2019 між ТОВ «ФК «ГЕЛЕКСІ» та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи було укладено договір позики №75731 в електронній формі. На той час, «ФК «ГЕЛЕКСІ» було фінансовою установою та здійснювало діяльність на ринку фінансових послуг та, з цією метою, організувало сервіс з надання онлайн позик (https://cashinsky.ua), який забезпечував надання грошових коштів у позику з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем шляхом укладення з клієнтами електронних договорів позики. За умовами вказаного договору позивач надав відповідачу кредит в сумі 5000,00 грн, зі сплатою відсотків за користування кредитом, стандартна процентна ставка становить 0,01% в день, підвищена процентна ставка, у випадку прострочення терміну платежу, 3,00%. Вказує, що відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на дату подачі позовної заяви, утворилась заборгованість у розмірі 24669,50 грн, що складається із: заборгованості по тілу кредиту в розмірі 5000,00 грн, заборгованості по відсоткам в розмірі 19669,50 грн, чим порушуються права та інтереси позивача,тож він змушений звернутися до суду з даною позовною заявою.
Ухвалою судді Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 30.10.2025 року відкрито спрощене позовне провадження у даній справі, призначено судовий розгляд з повідомленням (викликом) сторін в судове засідання.
Ухвалою Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 27.11.2025 року позовну заяву залишено без руху з наданням позивачу строку для усунення недоліків позовної заяви.
16.12.2025 року представник позивача усунув вказані в ухвалі суду недоліки та надав квитанцію про сплату судового збору
Представник позивача ТОВ «ФК`ГЕЛЕКСІ» в прохальній частині позовної заяви просив проводити розгляд справи без виклику сторін в судове засідання. Проти винесення судом заочного рішення у справі не заперечував.
Відповідач ОСОБА_1 у судові засідання призначені на 03.02.2026, 31.03.2026 року не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, що підтверджуються повернутими конвертами на адресу суду. Крім того, повідомлялася шляхом поміщення оголошення на веб-сайті судової влади України про виклик відповідача в судове засідання, при чому з опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, причини неявки суду не відомі.
З огляду на зазначене, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечує у своїй заяві представник позивача.
Ненадання відповідачем відзиву та доказів в обґрунтування своїх можливих заперечень проти позову, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що відповідає положенням ч.1 ст. 280 ЦПК України.
У зв`язку з неявкою в судове засідання сторін по справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
За наведених вище обставин, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних у суду матеріалів.
Згідно ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом встановлено, що 14.05.2019 між ТОВ "ФК "ГЕЛЕКСІ" та ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , було укладено договір позики №75731.
Відповідно до п.п. 1.1.Договору позики, що за договором позикодавець надає позичальнику позику (надалі за текстом іменується - «позика» в усіх відмінках), а позичальник зобов`язується повернути позику, проценти та комісійну винагороду за користування позикою у відповідності до умов Договору, в національній грошовій одиниці України - гривні, в сумі та строк: сума позики 5000 грн. (п.1.1.1 Договору позики); плата за користування позикою у вигляді: процентів, що складає 0,01% в день від поточного залишку позики (п.1.1.2.1 Договору позики); комісії (надалі за текстом іменується - «комісійна винагорода» в усіх відмінках), що складає 1,1% в день від початкового розміру позики відповідно пп.1.1.1. Договору (п.1.1.2.2 Договору позики); нарахування процентів за Договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування позикою (п.1.1.3 Договору позики); нарахування комісії за Договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування позикою (п.1.1.4 Договору позики); строк повернення позики (термін платежу): 22.04.2020(п.1.1.5 Договору позики).
Позика надається позичальнику в сумі, що зазначена в п.1.1.1. Договору в безготівковій формі (шляхом зарахування відповідної суми на банківський рахунок Позичальника) (п.1.2 Договору позики);
Якщо позичальник повертає позику в той самий день, що і день отримання позики - позичальник сплачує на користь позикодавця компенсацію в розмірі 100 грн.. В цьому випадку вимоги п.1.1.2.-1.1.4. не застосовуються (п.1.3 Договору позики).
Строк дії Договору - до повного виконання позичальником зобов`язань за Договором (п.2.1 Договору позики).
Датою укладання Договору є дата перерахування суми кредиту на банківський рахунок позичальника (п.2.2 Договору позики).
Позичальник зобов`язується повністю повернути позикодавцю суму отриманої позики та виконати всі інші зобов`язання, встановлені Договором, не пізніше 12.06.2019 (п.4.1 Договору позики).
Сторони домовилися, що повернення позики та сплата процентів і комісійна винагорода за користування позикою здійснюватиметься згідно Графіка розрахунків, який є невід`ємною частиною цього Договору та розміщується в Особистому кабінеті (п.4.2 Договору позики).
Обчислення строку користування позикою та нарахування процентів та комісії за цим Договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування позикою. При цьому проценти та комісія за користування позикою нараховуються з дня надання позики позичальнику (перерахування грошових коштів на банківський рахунок позичальника) до строку повернення позики, зазначеному в п.1.1.5. Договору включно (п.4.3 Договору позики).
У разі продовження строку Договору позичальником, - нарахування процентів та комісійної винагороди за Договором після продовження строку здійснюється за фактичну кількість календарних днів, на яку продовжено строк Договору (п.4.4 Договору позики).
Внесення змін та доповнень до цього Договору оформлюється шляхом укладання сторонами додаткових договорів. Всі зміни, доповнення та додатки до цього Договору є його невід`ємною частиною (п.9.1 Договору позики).
Сторони підтверджують, що даний електронний Договір та всі додатки до нього мають таку саму юридичну силу для сторін як документи, складені на паперових носіях та скріплені власноручними підписами сторін, тобто вчинені в простій письмовій формі (п.9.5 Договору позики).
Договір позики підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором «18897895», що підтверджується п. 10 договору.
Згідно Додаткової угоди №3 до Договору позики №75731 від 14.05.2019 року строк повернення позики продовжено до 09.08.2019 року (а.с.11 (зворотна сторона) 
Із графіку платежів до Договору позики 75731, встановлено, що сума позики складає 5000,0 грн., проценти за користування позикою 14,50 грн., комісійна винагорода за користування позикою 1595,00 грн., термін платежу 09.08.2019, заборгованість за договорм позики усього 6609,50 грн (а.с.11).
Відповідно до копії довідки ТОВ «Фінансова компанія «Елаєнс» №75731 від 01.09.2025, вбачається, що на підставі договору про надання послуг з переказу грошових коштів №04/08-17ПК від 04.08.2017, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Елаєнс» та ТОВ «ФК «Гелексі» успішно проведена в системі наступна операція: платник коштів: ТОВ «ФК «Гелексі»; отримувач коштів: ОСОБА_1 ; номер транзакції в системі: 1126243709; номер операції: 146038106; дата проведення платежу: 14.05.2019; сума платежу: 5000; валюта платежу: гривня UAH; платіжний засіб (метод): карта; банк емітент платіжної картки отримувача коштів: PRIVATBANK; номер банківської картки отримувача коштів: НОМЕР_2 (а.с.25 зворотна сторона).
Згідно копії розрахунку заборгованості за Договором позики №75731 від 14.05.2019, складеного за період з 14.05.2019 по 01.08.2025, заборгованість відповідача перед позивачем за Договором позики становить 26237,38 грн., з яких: 5000 грн. –сум простроченої позики, 74,50 грн- сума прострочених відсотків, 1959,00 грн – сума простроченої комісії, 509,72 грн – сума пені за тілом, 4,41 грн – сума пеней за відсотками, 1053,75 грн – сума пені за комісіями (а.с.24-32).
Вирішуючи даний позов, суд застосовує такі норми права.
Відповідно до ст.634,638 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі по тексту Закон).
Статтею третьою Закону передбачено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч.ч.3, 4, 6 ст.11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч.12 ст.11 Закону).
Статтею 12 Закону передбачено, що у разі, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, виходячи з норм цього Закону укладення електронного договору можливо шляхом зазначення електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Верховний Суд у постанові від 09.09.2020 року у справі №732/670/19 дійшов висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Укладення електронного договору повинно відбуватися шляхом підписання його електронним підписом.
Згідно зі ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.
Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов`язання, строк виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк виконання боржником обов`язку не встановлений, або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Таким чином, з дослідженого судом Договору позики, суд встановив, що їх сторони узгодили розмір позики, грошову одиницю, в якій надано позику, строк та умови її надання, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору на зазначених у них умовах шляхом підписання правочину за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Разом з тим, суд не може у повному обсязі погодитись з наданим позивачем розрахунком заборгованості по процентам та комісії за користування позикою, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог пункту 4.3 договору позики обчислення строку користування позикою та нарахування процентів та комісії за цим договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування позикою. При цьому проценти та комісія за користування позикою нараховуються з дня надання позики позичальнику (перерахування грошових коштів на банківський рахунок позичальника) до строку повернення позики, зазначеному в пп.1.1.5. договору включно.
У разі продовження строку договору позичальником, - нарахування процентів та комісійної винагороди за договором після продовження строку здійснюється за фактичну кількість календарних днів на яку продовжено строк договору ( п.4.4).
Згідно пункту 5.3 договору позики у випадку прострочення терміну платежу зі сплати заборгованості, позичальник зобов`язаний сплатити позикодавцю підвищену комісійну винагороду в розмірі 3,0% (три відсотка) в день від суми позики за кожний день прострочення.
Згідно Додаткової угоди №3 до Договору позики №75731 від 14.05.2019 року строк повернення позики продовжено до 09.08.2019 року.
Відповідно до правової позиції, викладеної у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року (провадження №14-154цс18) та від 31 жовтня 2018 року (провадження № 14-318цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.
За умовами договору сторони встановили строк кредитування до 09.08.2019 однак ТОВ «ФК`Гелексі» просить стягнути з відповідача проценти та комісійну винагороду за користування позикою за період строку кредитування, так і після закінчення цього строку.
Доказів про те, що договір позики був пролонгований його сторонами, позивачем не надано. Також не надано доказів про те, що позивачем нараховано позичальниці підвищену комісійну винагороду в розмірі 3,0% (в день від суми позики за кожний день прострочення.
Оскільки додатковою угодою №3 до Договору позики №75731 від 14.05.2019 року строк повернення позики продовжено до 09.08.2019, саме протягом цього строку кредитор мав право нараховувати ОСОБА_1 передбачені договором відсотки проценти за користування позикою, комісійна винагорода за користування позикою, тому заборгованість, яку слід стягнути з відповідача на користь позивача за договором №75731 від 14.05.2019 року становить 6609,50 грн., яка складається із: 5000 грн. – суми позики, 14,50 грн- проценти за користування позикою, 1595,00 грн – комісійна винагорода за користування позикою (за період з 14.05.2019 по 09.08.2019), що також відповідає графіку платежів до Договору позики №75731 від 14.05.2019 року. 
Щодо стягнення судових витрат на професійно правничу допомогу та судового збору, суд зазначає таке.
За змістом ч. 1 п. 1 ч. 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. 1 - 4 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Судом встановлено, що представником позивача у встановленому законом порядку та строк були надані документи на підтвердження понесених судових витрат позивача на професійну правничу допомогу, а саме: копію договору про надання правничої допомоги від 09 липня 2025 року, укладеної між ТОВ «ФК «ГЕЛЕКСІ» та адвокатом Рудзей Юрієм Володимировичем; копію акта №75731 від 01 вересня 2025 року наданих послуг правничої допомоги за Договором про надання правничої допомоги від 09 липня 2025 року на суму 5000 грн.
Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Частиною першою ст. 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
В постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц та в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 міститься правовий висновок про те, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
Таким чином, суд приходить до висновку, що надані стороною позивача документи є належними та достатніми доказами на підтвердження витрат, які позивач поніс на оплату професійної правничої допомоги у цій справі.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Зокрема, у рішеннях від 23.01.2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16, додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц.
Суд у постанові від 25.07.2023 року у справі № 340/4492/22 прийшов до висновку, що наявність або відсутність заперечень процесуального опонента проти відшкодування витрат на професійну правничу допомогу має значення лише для розв`язання питання про співмірність судових витрат на правову допомогу, заявлених до відшкодування. Водночас, це не впливає на обов`язок перевіряти заявлені витрати на відповідність іншим критеріям.
Визначаючи співмірність заявлених до відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу, оцінюючи характер правової допомоги (послуги) у цій справі щодо змісту виконаних робіт, витраченому адвокатом часу, обсягу наданих послуг та значенню справ та керуючись принципами верховенства права, справедливості та пропорційності, суд вважає, що характер спірних відносин у справі не є складним, судова практика у цій категорії справ є сталою, суд враховує, що дана справа є справою незначної складності, яка не потребує значного часу на опрацювання нормативно-правових актів; справа не характеризується наявністю виключної правової проблеми та містить незначний обсяг обставин, які відносяться до предмета доказування; враховуючи, що справа розглядалася судом за правилами спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, беручи до уваги ціну позову та часткове задоволення позовних вимог, з урахуванням принципу розумності та справедливості, суд доходить висноку, що співмірною до обсягу цих послуг є сума відшкодування в розмірі 3000 грн, та саме така сума правничої допомоги підлягає стягненню на користь позивача.
Крім того, позивачем подано позовну заяву до суду через систему «Електронний суд» та сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн. у відповідності до ч.3 ст.4 Закону України «Про судовий збір».
Питання розподілу судових витрат слід вирішити відповідно до положень статті 141 ЦПК України, якими, крім іншого, передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, на підставі чого, враховуючи що позов задоволено частково, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 649,01 грн. (2422,40х6609,50/24669,50).
Керуючись ст. ст. 141, 263-265, 280-282, 352, 354 ЦПК України, ст. 509, 525 -526, 530, 536, 599, 625, 1048, 1049 - 1050, 1054 ЦК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ГЕЛЕКСІ» про стягнення заборгованості за договором позики – задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ГЕЛЕКСІ» суму заборгованості за договором позики № 75731 від 14.05.2019 у розмірі 6609,50 грн.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ГЕЛЕКСІ» судові витрати по сплаті судового збору у сумі 649,01 грн.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ГЕЛЕКСІ» витрати на правничу (правову) допомогу в розмірі 3000 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивачем на рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом 30-ти днів з дня проголошення рішення суду . Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи. Учасники справи:
- позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «ГЕЛЕКСІ», місце розташування: вулиця В`ячеслава Липинського,10/1, м.Київ, 01054, код ЄДРПОУ 41229318.
- відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , останнє відоме зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя       Альона  Володимирівна Бадердінова