КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 489/747/26
Провадження № 2/488/1832/26 р.

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
Іменем України

22.05.2026 року            м. Миколаїв
Корабельний районний суд міста Миколаєва у складі: 
головуючої по справі  судді — Чернявської Я.А.,
при секретарі судового засідання — Коваль А.О.,
розглянувши в судовому засіданні в залі засідань суду цивільну справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

17 березня 2026 року в Корабельний районний суд м. Миколаєва на підставі ухвали Інгульського районного суду міста Миколаєва про передачу справи на розгляд іншого суду за підсудністю надійшли матеріали позовної заяви  ОСОБА_1 , о собові представника – адвоката Івко Л.В. до відповідача ОСОБА_2 , в якій остання просила суд збільшити розмір аліментів шляхом зміни способу стягнення, що стягуються на її користь з відповідача  ОСОБА_2 на підставі рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24.09.2013 року, на утримання неповнолітнього сина — ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 500,00 грн., щомісячно починаючи з 03.09.2013 року і до повноліття дитини, на 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. 
В обґрунтування позовних вимог представник позивача вказала, що рішенням Інгульського районного суду м. Миколаєва від 24.09.2013 року з відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина — ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 500,00 грн., (щомісячно починаючи з 03.09.2013 року і до повноліття дитини) на 1/4 частини від усіх видів заробітку.
Представник позивача зазначила, що дитина проживає разом із позивачем та знаходиться на її повному утриманні, а відповідач нерегулярно, не щомісячно, перераховує кошти на утримання дитини. З моменту ухвалення рішення про стягнення аліментів у 2013 році у твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно не завжди своєчасно та в повному обсязі сплачує аліменти.
Також представник позивача зазначила, що розмір аліментів, який сплачується відповідачем, не забезпечує належного рівня утримання дитини, необхідного для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку, а також належного забезпечення харчуванням та сезонним одягом.
Наголосила, що для забезпечення належного рівня розвитку спільного сина зміна способу стягнення аліментів із частки доходу батька є ефективним способом забезпечення стабільного та достатнього матеріального утримання дитини, а також спонуканням відповідача до більш відповідального виконання батьківських обов`язків.
Крім того, представник позивача зазначила, що позивач забезпечує дитину в межах своїх фінансових можливостей, однак аліменти у розмірі 500 грн., визначені рішенням суду у 2013 році, на сьогодні не відповідають реальним потребам дитини. Також представник позивача зазначила, що відповідач є здоровим, працездатним, має місце роботи, не має на утриманні малолітніх дітей та має можливість сплачувати аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу).
На підставі зазначеного позивач звернулася до суду з відповідним позовом.
В судове засідання сторони не заявились, були повідомлені про час та місце розгляду справи у порядку встановленому ст. ст. 128, 130 ЦПК України.
Представник позивача – адвокат Івко Л.В. надала до суду заяву про слухання справи за відсутності представника та позивача, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила про задоволення позову.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином та своєчасно. У поштових повідомленнях на 08.04.2026 та 13.05.2026 року листоношею проставлена відмітка про відсутність відповідача за місцем проживання.
Відповідно до положень пункту 4 частини 7 статті 128 ЦПК України дата проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за місцем проживання є днем вручення судової повістки. 
Крім того, ухвалу суду від 19.03.2026 року про відкриття провадження у даній справі було відразу розміщено в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на електронному сайті Корабельного районного суду м. Миколаєва, тобто ухвала суду є доступною для ознайомлення відповідачу. 
Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не заявились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
З урахуванням зазначеного, суд вважає за можливе на підставі ч. 4 ст. 223, ст. 280, ст. 281 ЦПК України провести заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Європейський суд з прав людини у рішенні «М.С. проти України» повторює, що існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї того, що в усіх рішеннях щодо дітей мають переважати їхні найкращі інтереси.
За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Судом встановлено, що рішенням Інгульського районного суду м. Миколаєва від 24.09.2013 року з відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина — ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 500,00 грн., щомісячно починаючи з 03.09.2013 року і до повноліття дитини.
Після ухвалення зазначеного рішення обставини істотно змінилися. Відповідач не забезпечує регулярну сплату аліментів у встановленому розмірі, у зв`язку з чим порушуються інтереси дитини та не забезпечується належний рівень її утримання, необхідний для фізичного, розумового та соціального розвитку.
Крім того, з урахуванням віку дитини та зростання її потреб, витрати на утримання істотно збільшилися, що законодавчо підтверджується прожитковим мінімумом для осіб вказаної категорії.
Водночас відповідач є працездатною особою, має місце роботи та стабільний дохід, що дає підстави для зміни способу стягнення аліментів і визначення їх у частці від заробітку.
Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.
З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).
У спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).
З даного приводу Верховний суд України висловив свою правову позицію у постанові від 05.02.2014р. по справі № 6-143цс13 в якій вказав: з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).
Суд, враховуючи розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, рівність обов`язку батьків щодо утримання дитини, матеріальне становище сторін, вважає що є підстави для зміни розміру аліментів шляхом зміни способу їх присудження, визначених раніше судом аліментів.
Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається, що у випадку зміни розміру, способу аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду.
Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що аліменти слід стягувати з відповідача в частці від його заробітку (доходу), а саме в 1/4 частині, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до повноліття дитини.
У відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1331,20 грн., в зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судових витрат при зверненні до суду.
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Відповідно до Постанови КЦС ВС від 30.09.2022 року за № 761/38266/14, якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть, у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулося у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явилися всі учасники такої справи.
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2022 року у справі № 1519/2-5034/11 (провадження № 61-175сво21) зазначено: «… у разі ухвалення судового рішення за відсутності учасників справи, суд повинен зазначати датою ухвалення ту дату, на яку було призначено розгляд справи, та вказувати у резолютивній частині дату складення повного судового рішення».
Керуючись ст.ст. 12, 13, 258-259, 264-265, 268, 280-289, 354 ЦПК України, ст. 192 СК України, суд, -
УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів - задовольнити.
Змінити розмір аліментів шляхом зміни способу стягнення, які було стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 за рішенням Інгульського районного суду м. Миколаєва від 24.09.2013 року по цивільній справі № 2/489/2696/2013 р., на утримання неповнолітнього сина —  ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 500,00 грн., щомісячно починаючи з 01.08.2008  року і до повноліття дитини.
Стягувати з  ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ; адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_3 ) аліменти на утримання неповнолітнього сина –  ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до повноліття дитини.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь держави судовий збір в розмірі 1331,20 грн.
Повернути виконавчий лист Ленінського районного суду м. Миколаєва по справі № 2/489/2696/2013 про стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Миколаєва, 3153514717, на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання неповнолітнього сина — ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 03.09.2013 року і до досягнення дитиною повноліття, допустивши негайне виконання рішення суду в частині стягнення щомісячного платежу, після повної виплати аліментів за ним станом на дату набрання законної сили рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 22.05.2026 року по справі № 489/747/26, провадження № 2/488/1832/26, повний текст якого скалдено 03.06.2026 року. 
На підставі п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Копію заочного рішення направити відповідачу.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Повне найменування сторін по справі:
Позивач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ; адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_3 
Відповідач:  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 

Повний текст судового рішення складено 03 червня 2026 року.

Суддя Яна Анатоліївна Чернявська