УХВАЛА 

28 травня 2026 року 
м. Київ

справа № 357/16405/23

провадження № 61-6524ск26

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Лідовця Р. А. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 грудня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 16 квітня 2026 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_3 , Виконавчий комітет Білоцерківської міської ради Київської області, про усунення перешкод у користуванні майном шляхом вселення,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2023 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом 
до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_3 , Виконавчий комітет Білоцерківської міської ради Київської області, про усунення перешкод у користуванні майном шляхом вселення.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 грудня 2025 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду 
від 16 квітня 2026 року, позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_3 , орган опіки та піклування - Виконавчий комітет Білоцерківської міської ради Київської області, про усунення перешкод у користуванні майном шляхом вселення задоволено.
Усунуто перешкоди в користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом вселення ОСОБА_2 до даної квартири.
Вирішено питання стягнення судового збору.

У травні 2026 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 грудня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 16 квітня 2026 року.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята судом касаційної інстанції, оскільки в порушення пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України, заявником у касаційній скарзі належно не вказано підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

Підставою касаційного оскарження зазначених судових рішень заявник, зокрема, вказує пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України, проте посилаючись на вказану підставу, не зазначає щодо якої саме норми права у подібних правовідносинах відсутній висновок Верховного Суду, що унеможливлює вирішення питання про відкриття касаційного провадження.

У випадку визначення підставою касаційного оскарження судового рішення пункту 3 частини другої статті 389 ЦПК України, касаційна скарга має містити вказівку на норму права щодо якої відсутній висновок та обґрунтування необхідності формування єдиної правозастосовчої практики щодо цієї норми для правильного вирішення справи.

Вказаний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 12 листопада 2020 року у справі № 904/3807/19.

Посилання у касаційній скарзі на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права без зазначення на обґрунтування випадків (випадка), перелічених у пунктах 1, 2, 3, 4 частини другої статті 389 ЦПК України, не є виконанням вимог процесуального закону (пункт 5 частини другої статті 392 ЦПК України) щодо обов`язкового зазначення у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження.

За таких обставин, заявнику необхідно подати до Верховного Суду виправлену касаційну скаргу, оформлену у відповідності до вимог статті 392 ЦПК України та надати копії цієї скарги відповідно до кількості учасників справи.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддя постановляє відповідну ухвалу.

Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення її недоліків.

Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 грудня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 16 квітня 2026 року залишити без руху та надати строк для виконання вимог ухвали протягом десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Р. А. Лідовець