ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2026 року		Справа №140/8120/21 пров. №А/857/27843/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
судді-доповідача – Качмара В.Я.,
суддів – Гудима Л.Я., Онишкевича Т.В.,
розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України, Державної митної служби України, Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Держмитслужби, Департаменту податкових та митних експертиз ДФС, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, - перший заступник директора Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Держмитслужби Ворошиловський Олег Віталійович про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди та зобов`язання вчинити дії, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою Міністерства юстиції України на ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 23 червня 2025 року (суддя Сорока Ю.Ю., м.Луцьк), -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 9 листопада 2022 року (далі Постанова суду), у цій справі рішення Волинського окружного адміністративного суду від 2 лютого 2022 року скасовано та прийнято нову постанову, якою позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ Державної фіскальної служби України (далі ДФС) від 02.06.2021 №855-о «Про звільнення ОСОБА_1 ». Поновлено ОСОБА_1 на посаді першого заступника директора Департаменту податкових та митних експертиз ДФС (далі Департамент, Посада відповідно) з 03.06.2021. Стягнуто з Департаменту на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 08.07.2021 по 01.02.2022 в сумі 86993, 46 грн, із утриманням з цієї суми податку на доходи фізичних осіб, військового збору та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Стягнуто з ДФС на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної (немайнової) шкоду в розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ДФС на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в суді першої інстанції в розмірі 20000 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 24 січня 2024 року зобов`язано відповідача (боржника) ДФС в строк тридцять днів з дня отримання ухвали подати до Волинського окружного адміністративного суду звіт про виконання Постанови суду в частині поновлення ОСОБА_1 на Посаді з 03.06.2021, а також, у разі невиконання судового рішення, - відомості про керівника, відповідального за виконання рішення суду (прізвище, ім`я, по батькові, посада, РНОКПП), разом з доказами надіслання копії звіту іншим учасникам справи.
Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 26 березня 2024 року зобов`язано відповідача (боржника) ДФС в строк тридцять днів з дня отримання цієї ухвали подати до Волинського окружного адміністративного суду звіт про виконання Постанови суду в частині поновлення ОСОБА_1 на Посаді з 03.06.2021, а також, у разі невиконання рішення суду, - відомості про керівника, відповідального за виконання рішення суду (прізвище, ім`я, по батькові, посада, РНОКПП), разом з доказами надіслання копії звіту іншим учасникам справи. В задоволенні іншої частини заяви відмовлено.
Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 13 червня 2024 року зобов`язано відповідача (боржника) ДФС в строк тридцять днів з дня отримання цієї ухвали подати до Волинського окружного адміністративного суду звіт про виконання Постанови суду в частині поновлення ОСОБА_1 на Посаді з 03.06.2021, а також, у разі невиконання рішення суду, - відомості про керівника, відповідального за виконання рішення суду (прізвище, ім`я, по батькові, посада, РНОКПП), разом з доказами надіслання копії звіту іншим учасникам справи.
Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2024 року накладено штраф на керівника суб`єкта владних повноважень - (голову комісії з реорганізації) ДФС Тітарчука М.І. за неподання звіту про виконання рішення суду.
Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 5 червня 2025 року зобов`язано голову комісії з реорганізації ДФС начальника управління державного майна та ресурсного забезпечення Департаменту інфраструктури та господарського забезпечення Державної податкової служби Шашенкова Я.О. подати до Волинського окружного адміністративного суду звіт про виконання Постанови суду про поновлення ОСОБА_1 на Посаді з 03.06.2021, а також, у разі невиконання рішення суду, - відомості про керівника, відповідального за виконання рішення суду (прізвище, ім`я, по батькові, посада, РНОКПП), разом з доказами надіслання копії звіту іншим учасникам справи.
11.06.2025 старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України подано до суду заяву про заміну сторони виконавчого провадження (далі Заява), у якій просить замінити Голову комісії з реорганізації ДФС Тітарчука М.І. на посадову особу - Голову комісії з реорганізації ДФС - начальника управління державного майна та ресурсного забезпечення Департаменту інфраструктури та господарського забезпечення Державної податкової служби Шашенкова Я.О. у виконавчому провадженні №77538808.
Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 23 червня 2025 року у задоволенні Заяви відмовлено.
Не погодившись із вказаною ухвалою, її оскаржило Міністерство юстиції України, яке із покликанням на неповне з`ясування судом обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, замінити сторону виконавчого провадження боржника з посадової особи - Голови комісії з реорганізації ДФС Тітарчука М.І. на посадову особу - Голову комісії з реорганізації ДФС - начальника управління державного майна та ресурсного забезпечення Департаменту інфраструктури та господарського забезпечення Державної податкової служби Шашенкова Я.О. у виконавчому провадженні № 77538808. 
В доводах апеляційної скарги вказує, що неможливо виконати виконавчий документ в примусовому порядку відносно зазначеної посадової особи у зв`язку з її звільненням із посади заступника Голови Державної податкової служби України. Отже, провести виконавчі дії відносно встановленої судом особи – ОСОБА_2 можливо виключно при умові заміни сторони виконавчого провадження її правонаступником.
Інші учасники відзиву на апеляційну скаргу не подали.
У відповідності до частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС), зважаючи на те, що клопотання від учасників справи про розгляд справи за їх участю відсутні, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Переглянувши справу за наявними у ній матеріалами, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відмовляючи у задоволенні Заяви, суд першої інстанції дійшов висновку, що голова комісії з реорганізації ДФС - начальник управління державного майна та ресурсного забезпечення Департаменту інфраструктури та господарського забезпечення Державної податкової служби Шашенков Я.О. не може бути правонаступником голови комісії з реорганізації ДФС України - Тітарчука М.І., адже в цьому випадку неможливий перехід прав та обов`язків від однієї фізичної особи до іншої.
Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з додержанням норм матеріального і процесуального права, з таких міркувань.
За змістом статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» далі Закон № 1404-VIII) виконавчим провадженням як завершальною стадією судового провадження і примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вважається сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Частинами першою, другою та п`ятою статті 15 Закону № 1404-VIII визначено, що сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.
Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ.
Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.
У разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.
Частиною першою статті 379 КАС передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.
Аналіз вказаних норм свідчить, що виконавче провадження є однією зі стадій судового провадження, яка його завершує. Ця стадія розпочинається з набранням судовим рішенням законної сили або за інших умов, установлених законом. Сторони судового провадження на стадії виконавчого провадження набувають відповідної процесуальної якості, користуються правами та несуть певні обов`язки, зумовлені статусом сторони. За законом на стадії виконавчого провадження можлива заміна сторони виконавчого провадження. При цьому, законодавством установлено головну умову, за якої обов`язки боржника може бути перекладено на іншу особу, - це вибуття сторони виконавчого провадження. В свою чергу, заміна сторони виконавчого провадження є прийнятною у правовідносинах, що допускають правонаступництво.
Відповідно до статті 52 КАС, у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.
Отже, ухвала про здійснення процесуального правонаступництва на стадії виконання судового рішення є документом, що забезпечує виконання рішення та фактично є його невід`ємною частиною, а тому заміна сторони в зобов`язанні (правонаступництво) на стадії виконавчого провадження є зміною судового рішення, передбаченою чинним законодавством, що оформлюється ухвалою. Оскарження такої ухвали варто розуміти як оскарження судового рішення.
Аналогічну правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26 червня 2019 року у справі № 905/1956/15.
Публічне правонаступництво органів державної влади є окремим, особливим видом правонаступництва, під таким терміном розуміється перехід в установлених законом випадках прав та обов`язків одного суб`єкта права іншому. При цьому обов`язок щодо відновлення порушених прав особи покладається на орган, компетентний відновити такі права. Такий підхід про перехід до правонаступника обов`язку відновити порушене право відповідає принципу верховенства права, оскільки метою правосуддя є ефективне поновлення порушених прав, свобод і законних інтересів.
У спорах, які виникають з публічних правовідносин, де оскаржуються рішення (дії, бездіяльність) державного органу, пов`язані зі здійсненням функції від імені держави, стороною є сама держава в особі того чи іншого уповноваженого органу. Функції держави, які реалізовувалися ліквідованим органом, не можуть бути припинені та підлягають передачі іншим державним органам, за винятком того випадку, коли держава відмовляється від таких функцій взагалі.
Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд у постановах від 13 березня 2019 року (справа №524/4478/17), від 20 лютого 2019 року (справа №826/16659/15).
Отже, правонаступництво у сфері управлінської діяльності органів державної влади (публічне правонаступництво) передбачає повне або часткове передання (набуття) адміністративної компетенції одного суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації) до іншого або внаслідок припинення первісного суб`єкта, або внаслідок повного чи часткового припинення його адміністративної компетенції.
Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 12 червня 2018 року у справі №2а-23895/09/1270.
Як установлено з матеріалів справи, ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2024 року накладено штраф на керівника суб`єкта владних повноважень - голову комісії з реорганізації ДФС ОСОБА_2 за неподання звіту про виконання судового рішення, визначено порядок стягнення штрафу та встановлено додатковий строк для подання звіту про виконання Постанови суду.
У подальшому Міністерство юстиції України звернулося із Заявою, у якій просило замінити боржника - ОСОБА_2 , як посадову особу, на ОСОБА_3 , який на час звернення обіймав посаду голови комісії з реорганізації ДФС.
Як зазначено вище, заміна сторони виконавчого провадження допускається у випадку вибуття сторони та переходу її прав і обов`язків до правонаступника. Отже, обов`язковою передумовою є наявність правонаступництва, що передбачає перехід прав та обов`язків від одного суб`єкта до іншого.
Разом з тим, зміна фізичної особи, яка тимчасово або постійно обіймає відповідну посаду, не утворює правонаступництва між такими фізичними особами та не свідчить про вибуття сторони виконавчого провадження. Посадова особа не набуває статусу правонаступника попередньої іншої особи у зв`язку з її призначенням на відповідну посаду чи покладення на неї аналогічних функцій.
Крім того, штраф, накладений ухвалою суду від 27 серпня 2024 року за невиконання судового рішення, має персоніфікований характер та застосований до конкретного керівника суб`єкта владних повноважень за допущену процесуальну поведінку. Такий захід процесуального примусу пов`язаний з діями чи бездіяльністю визначеної особи як керівника суб`єкта владних повноважень, а припинення перебування такої особи на посаді не звільняє її від обов`язку виконання судового рішення та не зумовлює переходу відповідних обов`язків до іншої фізичної особи.
Отже, обставини, з якими Закон № 1404-VIII і стаття 379 КАС пов`язують можливість здійснення заміни сторони виконавчого провадження, відсутні.
За наведених обставин, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про відсутність правових підстав для заміни сторони виконавчого провадження.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
Відповідно до статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Підсумовуючи, враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанції, правильно встановив обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Керуючись статтями 308, 311, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства юстиції України залишити без задоволення, а ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 23 червня 2025 року – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач	 	В. Я. Качмар 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	Т. В. Онишкевич