ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

27.05.2026 	м. Івано-Франківськ	Справа № 909/357/26	
Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Максимів Т. В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін матеріали справи
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕН СІ Інжиніринг Україна",
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Інноваційно-інжинірингова компанія "Нова Технологія" про стягнення заборгованості в сумі 203 867 грн 88 коп.

встановив: до Господарського суду Івано-Франківської області звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕН СІ Інжиніринг Україна" з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інноваційно-інжинірингова компанія "Нова Технологія" про стягнення заборгованості за Договором поставки від 03.02.2025 №0312-25 у сумі 203 867 грн 88 коп., з яких: 145 569 грн 96 коп. - сума основної заборгованості; 8 804 грн 93 коп. - інфляційні втрати; 4 367 грн 10 коп. - 3% річних; 45 125 грн 89 коп. - пеня.
Вирішення процесуальних питань під час розгляду справи.
24.03.2026 суд постановив прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі; здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; встановити відповідачу строк у 15 (п`ятнадцять) календарних днів з моменту отримання цієї ухвали для подання відзиву на позов та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
02.04.2026 відповідач подав відзив на позов вх.№6205/26.
07.04.2026 позивач подав відповідь на відзив вх.№6487/26.
Враховуючи те, що клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило та з огляду на відсутність у суду підстав для виклику сторін з власної ініціативи, згідно з ч. 5 ст. 252 ГПК України справа розглядається за наявними у ній матеріалами.
Відповідно до частини 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.
Позиція позивача.
Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач в порушення умов договору поставки №0312-25 від 03.02.2025 не виконав зобов"язання щодо оплати отриманого товару, внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 145569 грн 96 коп. За несвоєчасне виконання грошового зобов`язання позивач керуючись п.5.4. договору поставки №0312-25 від 03.02.2025 та ст.625 ЦК України, нарахував відповідачу пеню, 3% річних та інфляційні втрати. Позовні вимоги обґрунтовані положеннями ст. 525, 526, 530, 610, 611, 629 Цивільного кодексу України та 265 Господарського кодексу України.
У відповіді на відзив позивач зазначив, що відповідач не заперечує факту укладення Договору. Прийняття товару за накладною, що повністю відповідає специфікації до Договору, та сплата рівно 50% авансу свідчать про конклюдентні дії Відповідача, спрямовані на виконання саме цього Договору. Спроба зараз розділити ці документи є порушенням принципу добросовісності (ст. 3 ЦК України).
Вказав, що згідно з відомостями ЄДРПОУ, офіційною юридичною адресою Відповідача є: м. Івано-Франківськ, вул. Хриплинська, будинок 11, літ. "Щ", офіс 15., а зазначення у видатковій накладній слова "квартира" перед "оф.15" є звичайною опискою (технічною помилкою) облікової програми, яка жодним чином не нівелює факт фізичної передачі товару уповноваженому представнику Відповідача. Видаткова накладна № 0703-1 підписана Відповідачем без будь-яких зауважень щодо місця поставки та скріплена печаткою підприємства.
Також зазначив, що з моменту отримання товару (07.03.2025) до моменту подання позову (березень 2026 року) минув цілий рік. За цей час Відповідач не надіслав Позивачу жодної претензії, листа чи вимоги щодо відсутності сертифікатів або необхідності налаштування товару. Відповідач не скористався своїм правом відмовитися від прийняття товару з цих підстав, тому посилання відповідача про відсутність сертифікатів та необхідність налаштування товару є штучним аргументом для затягування судового процесу та ухилення від оплати вже спожитого товару.
Вказав, що твердження відповідача про виключення можливості досудового врегулювання спору, є безпідставними, оскільки зобов`язання з оплати залишку вартості виникло у Відповідача ще в березні 2025 року. Протягом цілого року (з березня 2025 по березень 2026) Відповідач мав безліч можливостей для добровільного погашення боргу без будь-яких претензій чи позовів, однак цього не зробив.
Просив суд позов задовольнити. 

Позиція відповідача.
Відповідач у відзиві на позов зазначив, що виходячи з вимог Договору від 03.02.2025 року за № 0312-25 позовні вимоги є необґрунтованими та не підтверджені належними доказами. Вказав, що Постачальник не виконав належним чином умови поставки товару згідно Договору від 03.02.2025 року за № 0312-25.
Також зазначив, що накладна долучена до матеріалів справи не відповідає вимогам договору і не може слугувати доказом отримання товару Покупцем саме згідно з Договором; у зв`язку з відсутністю належного виконання договору Постачальником, відсутній момент початку виникнення зобов`язання Покупця здійснити другий платіж згідно з договором; відсутній факт прострочення здійснення оплати унеможливлює будь - яке нарахування штрафної санкції за прострочення платежів (пеню), включаючи відсутні правові підстави для нарахування 3 % річних та втрат від інфляції; позивач не надав доказів передачі сертифікату відповідності на підставі умов договору; постачальник не провів підготовки, перевірки та налаштування товару згідно п. 4.1. Договору.
Вказав, що претензія від 06.03.2026 року за № 0603-1 від 06.03.2026 року подана позивачем формально, без бажання врегулювати спір. Так, згідно з наданим Позивачем повідомленням про вручення, остання вручена відповідачу 13.03.2026, а позов поданий 16.03.2026. Це виключило можливість досудового врегулювання спору з вини позивача.
Просив суд в позові відмовити.
Обставини справи. Оцінювання доказів.
03.02.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕН СІ Інжиніринг Україна" (Постачальник) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Інноваційно-інжинірингова компанія "Нова Технологія" (Покупець) уклали договір поставки № 0312-25, відповідно до п. 1.1. в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Постачальник зобов`язується поставити Покупцю у власність перемикач 110.19.10.500 СБ (далі Товар), кількість та ціна якого визначаються згідно зі Специфікацією, яка є невід`ємною частиною цього Договору, а Покупець зобов`язується прийняти Товар і оплатити його в порядку та на умовах цього Договору).
Згідно з п.2.1. Договору загальна ціна Договору становить: 291 139 грн 92 коп. , у тому числі ПДВ - 48 523 грн 32 коп. і включає у себе вартість тари та упаковки Товару, всі податки, збори та інші обов`язкові платежі, що сплачуються Постачальником, завантаження та всі інші витрати Постачальника, пов`язані з виконанням цього Договору. Ціна Товару визначається в національній валюті України.
Відповідно до п. 2.2. Договору оплата Товару здійснюється в наступному порядку:
- аванс в розмірі 50% (п`ятдесяти) відсотків від загальної суми виставленого рахунку-фактури протягом 5 (п`яти) банківських днів від дня одержання відповідного рахунку-фактури на оплату;
- залишок оплати в розмірі 50% ( п`ятдесяти відсотків від загальної суми виставленого рахунку протягом (п`яти) банківських днів від дня одержання Товару, якщо інше не встановлено у рахунку-фактурі.
Поставка Товару здійснюється на умовах ЕХW- склад Постачальника, м. Львів, у строк - 30 календарних днів за умови поставки Покупцем Давальницької сировини за 14 календарних днів до закінчення строку поставки. Перебіг строку постачання Товару розпочинається з дати зарахування попередньої оплати на рахунок Постачальника ( п.3.1.).
Датою поставки (передачі) Товару є дата фактичного отримання Товару Покупцем від Постачальника у відповідності до належно оформлених первинних документів: видаткової накладної (далі - Первинні документи). Первинні документи крім обов`язкових реквізитів, передбачених чинним законодавством, повинні містити посилання на номер та дату Договору ( п.3.3.).
Відповідно до п.5.2. Договору, сплата штрафних санкцій (неустойки, штрафу, пені), відсотків за користування коштами, а також відшкодування збитків не звільняє Сторони від виконання зобов`язань за цим Договором. Неустойка (штраф, пеня), штрафні санкції за цим Договором нараховуються протягом усього періоду порушення.
За прострочення поставки Товару Постачальник сплачує Покупцю пеню у розмірі 0,1% від вартості Товару, визначеної в Специфікації за кожен день прострочення.
Договір набував чинності з моменту підписання його Сторонами і діє до 31.12.2025, а в частині розрахунків та гарантійних зобов`язань - до повного виконання відповідних зобов`язань за даним Договором ( п.8.1.).
На виконання умов договору та відповідно до Специфікації від 03.02.2025, позивач поставив відповідачу товар на суму 291 139 грн 92 коп., що підтверджується рахунком на оплату №0302/2 від 03.02.2025 та видатковою накладною №0703-1 від 07.03.2025, яка підписана сторонами та скріплена печатками товариств, копія якої долучена до матеріалів справи.
В порушення умов договору відповідач отриманий товар оплатив частково в сумі 145 569 грн 96 коп., що підтверджується платіжною інструкцією №121 від 05.02.2025 року, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 145 569 грн 96 коп.
Станом на 16.03.2026 заборгованість залишалась не погашеною, у зв"язку з чим позивач керуючись п.5.4. договору поставки №0312-25 від 03.02.2025 нарахував відповідачу пеню, інфляційні втрати, 3% річних та звернувся до суду за захистом порушеного права. Норми права та мотиви, якими суд керувався при ухваленні рішення.
Відповідно до ст. 11 ЦК України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (статті 626, 627, 628, 629 Цивільного кодексу України).
За своєю правовою природою, виходячи з відносин сторін укладений між сторонами договір є договором поставки.
Як передбачено ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 статті 712 ЦК України).
За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст.655 ЦК України).
Приписами ч.1 ст.692 ЦК України встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами (ч.3 ст.692 ЦК України).
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться ( ст. 526 Цивільного кодексу України).
Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно з ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України).
Приписами ст. 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Згідно з ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч.1). Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.2).
В силу ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема неустойкою (штрафом, пенею), якою з огляду на положення ст. 549 ЦК України, є грошова сума або інше майно, які, боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. При цьому пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом  є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити на користь кредитора пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Договором може бути визначено менший розмір пені.
Пунктом 2 ст. 614 Цивільного кодексу України встановлено, що відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов"язання.
Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Щодо твердження відповідача про недоліки в оформленні видаткової накладної, суд зазначає, що відповідно до частин першої, другої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг. 
Відтак неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.
Щодо інших аргументів сторін суд зазначає, що вони були досліджені та не наводяться у рішенні, позаяк не покладаються в його основу, тоді як Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Трофимчук проти України" вказав, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін; Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (справа "Руїс Торіха проти Іспанії").

Висновок суду.
Факт отримання відповідачем товару та порушення виконання зобов`язання щодо оплати такого товару згідно з договором поставки підтверджується матеріалами справи, відтак вимога позивача про стягнення з відповідача 145 569 грн 96 коп. основного боргу обґрунтована та належить до задоволення.
Суд, враховуючи суму заборгованості, умови договору, настання строку оплати та межі позовних вимог, перевірив правильність нарахування позивачем суми 3% річних за період з 17.03.2025 до 16.03.2026 та інфляційних втрат за період квітень 2025 року - лютий 2026 року та задовольняє їх з розрахунком позивача, який є обґрунтованим та арифметично правильним.
Також суд перевірив правильність нарахування позивачем суми пені за період з 17.03.2025 до 16.03.2026 яка згідно з арифметичним розрахунком, проведеним судом менша за суму заявлену позивачем до стягнення, тому суд задовольняє вимоги щодо стягнення пені в сумі 44 943 грн 23 коп. В решті суми нарахованої пені належить відмовити ( розрахунок додається).
За таких обставин суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача 145 569 грн 96 коп. - основної заборгованості, 44 943 грн 23 коп. пені, 4 367 грн 10 коп. - 3% річних та 8 804 грн 93 коп. інфляційних втрат.
Судові витрати.
Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
При зверненні з позовом позивач сплатив судовий збір в сумі 3 328 грн 00 коп., що підтверджується квитанцією №6580-7670-6548-3339 від 16 березня 2026 року.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи часткове задоволення позову судовий збір в сумі 3 325 грн 02 коп. , суд покладає на відповідача. Судовий збір в сумі 03 грн 00 коп. на позивача.
Керуючись ст. 8, 124 Конституції України, статтями 2, 86, 126,129,236-238, 240, 241, 256 Господарського процесуального кодексу України, суд
УХВАЛИВ:
частково задовольнити позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕН СІ Інжиніринг Україна" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інноваційно-інжинірингова компанія "Нова Технологія" про стягнення заборгованості в сумі 203 867 грн 88 коп. 
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інноваційно-інжинірингова компанія "Нова Технологія", вул. Хриплинська, буд. 11 літ."Щ", офіс 15, м. Івано-Франківськ, 76002 (код 44556690) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕН СІ Інжиніринг Україна", вул. Садова, буд. 9а, м. Львів, 79021 (код 39699776)  145 569 ( сто сорок п"ять тисяч п"ятсот шістдесят дев"ять) грн 96 коп. - основної заборгованості,  44 943 ( сорок чотири тисячі дев"ятсот сорок три) грн 23 коп. пені, 4 367 (чотири тисячі триста шістдесят сім) грн 10 коп. - 3% річних та 8 804 ( вісім тисяч вісімсот чотири) грн 93 коп. інфляційних втрат, а також 3 325 (три тисячі триста двадцять п"ять) грн 02 коп. судового збору.
Відмовити в частині позовних вимог про стягнення 182 (сто вісімдесят дві ) грн 66 коп. пені.
Судовий збір в сумі 03 (три ) грн 00 коп. покласти на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення господарського суду може бути оскаржено до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строк, встановлений розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 27.05.2026

Суддя Т. В. Максимів