Яготинський районний суд Київської області
Справа № 382/974/26
Провадження № 2/382/1031/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 червня 2026 року м. Яготин

Яготинський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді Нарольського М. М.,
при секретарі Матвієнко Ю. Л.,
за участю ОСОБА_1 (03.06.2026),
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу № 382/974/26 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дітей та на особисте утримання,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1  відповідно до вимог якого просить стягнути з відповідача на свою користь: 
- аліменти на утримання малолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред?явлення позовної заяви до суду і до досягнення дітьми повноліття;
- аліменти на своюкористь на особисте утримання у розмірі 1/6 частини від усіх видів його доходу, починаючи з дня пред?явлення позовної заяви до суду і до досягнення дитиною - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трьох років.
В обґрунтування позову зазначила, що: нею та ОСОБА_1 10 травня 2014 року було зареєстровано шлюб, про що Виконавчим комітетом Черняхівської сільської ради Яготинського району Київської області було складено відповідний актовий запис за № 3 та видано Свідоцтво про шлюб, серії НОМЕР_1 .Від цього шлюбу у мене з відповідачем є двоє спільних малолітніх дітей: донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2 , де батьком записаний ОСОБА_5 , матір?ю записана ОСОБА_6 ; син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_3 , де батьком записаний ОСОБА_1 , а матір?ю записана я - ОСОБА_2 . Неповнолітні діти - донька ОСОБА_7 та син ОСОБА_8 проживають разом з подружжям у квартирі, що належить матері позивачки, що підтверджується Актом обстеження, складеним депутатом Яготинської міської ради Вороною І. А. 27.04.2026. З перших чисел березня поточного року малолітні діти перебувають лише на утриманні позивачки, оскільки вже кілька місяців їх батько не надає коштів на їх утримання та на інші потреби; позивачка утримую спільних дітей на кошти, які виплачують в якості соціальних виплат, зокрема: кошти за народження другої дитини та щомісячні виплати, оскільки перебуваю у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, а також мені матеріально домагає м мати. Крім того, позивачка отримує пенсію та є інвалідом з дитинства третьої групи. Вона неодноразово зверталася до чоловіка з проханням про виконання ним батьківського обов?язку з матеріальної підтримки дітей, яка полягає в щомісячній сплаті аліментів на їх утримання, але він не бере до уваги такі прохання. До часу подання даної позовної заяви у добровільному порядку питання участі батька у щомісячному утриманні дітей вирішене не було, оскільки між позивачкою та відповідачем не було досягнуто згоди з приводу способу виконання ним свого обов?язку їх утримувати. Отже, ОСОБА_1 добровільно участі у матеріальному утриманні дітей не приймає, додаткових витрат, зокрема: на розвиток індивідуальних здібностей дітей, їх оздоровлення тощо - коштів не надає; не бере участі у вихованні дітей, не переймається їх життям, не цікавиться їх потребами. Місце роботи чи джерело доходів ОСОБА_1 достеменно не відоме, але позивачці відомо, що він щомісячно отримує постійний дохід. З огляду на потребу у матеріальній допомозі на утримання дітей, позивачка вимушена звернутися з цим позовом, а оскільки дітям не виповнилося трьох років, то просить стягнути аліменти й на свою утримання до досягнення дитиною трьох років.
В судове засіданні позивачка не з`явилася, представник позивачки подала заяву про розгляд справи у їхню відсутність, вимоги позову підтримала.
Відповідач у судовому засанні позов визнав частково; в частині стягнення алміентів на особисте утримання дружини запречив; зазначив, що він працює, має дохід, заробітну плату віддає на потреби сім`ї; надав для огляду квитанції про одержання заробітної плати; письмових документів про витрати (на утримання дітей, дружини) не надав; проживає разом із сім`єю у квартирі матері дружини.
Заслухавши пояснення відповідача, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи із наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом встановлено, що від спільного життя сторони мають двох малолітніх дітей, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Як стверджує позивачка та не спростовує відповідач, добровільної допомоги на утримання дітей відповідач не надає (доказів протилежного не надано; письмових доказів саме щодо понесення відповідних витрат не надано), хоча може і повинен це робити. Відповідач є працездатною особою, пряцює. Позивачка утримує спільних дітей на кошти, які виплачують в якості соціальних виплат, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років; отримує пенсію та має статус інваліда з дитинства третьої групи. 
Доказів, які б свідчили, що стан здоров`я та матеріальне становище відповідача не дозволяє утримувати своїх дітей, суду не надано.
Щодо розміру аліментів необхідно зазначити наступне.
Згідно зі ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України), під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.
За своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків, хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні (відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 03.02.2021 у справі № 520/21069/18, провадження № 61-1347св20).
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини (такий правовий висновок зазначений, зокрема, у постанові Верховного Суду від 19.08.2020 у справі № 2-13112/10, провадження № 61-6385св20).
За змістом законодавства, аліменти є власністю дитини, а обов`язок суду полягає в першу чергу забезпечити дитині право на належне утримання.
Положеннями ст. 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.
Вбачається, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні, чи їх шлюб розірвано або вони взагалі не перебували в ньому.
Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Частинами першою та другою ст. 181 СК України визначено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.
У частині третій статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (частина перша статті 183 СК України).
Згідно з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду у справі №490/4522/16-ц від 04.07.2018, суд не вправі самостійно визначати спосіб стягнення аліментів.
Статтею 182 СК України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Аналіз вказаних норм свідчить, що кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Тобто, визначення способу (в твердій грошовій сумі чи частці) залежить тільки від вибору одержувача аліментів.
Вирішуючи питання щодо розміру заявлених до стягнення аліментів з дня подачі позову до досягнення дитиною повноліття, враховуючи, що відповідач є фізично здоровою особою працездатного віку (доказів протилежного суду не надано), а також беручи до уваги стан здоров`я та матеріальне становище дітей, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог в частині стягнення аліментів на дітей з моменту подання позову до моменту досягнення ними повноліття у розмірі 1/3 частини всіх видів доходу, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Крім цього, відповідно до ч. 1 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного.
Положення ст. 84 СК України встановлюють, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.
Відповідно до ст. ст. 79, 80 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.
Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 84 СК України, дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.
Відповідно до ч. 4 ст. 84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.
В силу ч. 2 ст. 91 СК України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу.
Таким чином, сімейним законодавством передбачено право жінки (матері дитини) на утримання чоловіком (батьком дитини), в разі проживання з жінкою їхньої дитини, до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що жінка, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить їй незалежно від цієї обставини.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги про стягнення аліментів, стягнувши з відповідача на користь позивачки аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини зі всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи стягнення з моменту подання позову і до досягнення дитиною трьох років.
Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Відповідно до ст. ст. 141, 142 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню 1331,20 грн судового збору у звз`язку із визнанням позову.
Керуючись ст. ст. 141, 142, 258-259, 265, 268, 279, 354 ЦПК України,
ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дітей та на особисте утримання задовольнити.
Стягувати із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер невідомий, на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , аліменти на утримання дітей – доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 30.04.2026 року та до досягнення дітьми повноліття.
Стягувати із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер невідомий, на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини від всіх видів його доходів, щомісячно, починаючи з 30.04.2026 року та до досягнення сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трирічного віку.
Допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу аліментів за один місяць.
Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер невідомий, на користь держави 1331,20 грн судового збору.
Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення повного рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, після проголошення повного рішення, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повні найменування сторін: 
Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 .
Відповідач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер невідомий.

Суддя          М. М. Нарольський