Головуючий І інстанції: Ніколаєва О.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2026 р. 	Справа № 520/26842/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді Катунова В.В.,
Суддів: Мінаєвої К.В. , Ральченка І.М. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та Міністерства оборони України на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.03.2026, майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022 по справі № 520/26842/25
за позовом ОСОБА_1 
до  Міністерства оборони України  треті особи  ІНФОРМАЦІЯ_1 
про визнання протиправним та скасування пункту 3 рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі по тексту – позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Міністерства оборони України (далі по тексту – відповідач, Міноборони України), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог - ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі по тексту – третя особа, ІНФОРМАЦІЯ_3 ), в якій просить:
- визнати протиправним та скасувати пункт 3 рішення Міністерства оборони України, оформленого протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 01.08.2025 року №47/в про відмову у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року №975, у зв`язку зі смертю її сина, військовослужбовця ОСОБА_2 , яка настала внаслідок нещасного випадку, що мав місце в період проходження ним військової служби;
- зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 належну частку одноразової грошової допомоги у розмірі, передбаченому Постановою КМУ від 25.12.2013 року №975, у зв`язку зі смертю її сина, військовослужбовця ОСОБА_2 , яка настала внаслідок нещасного випадку, що мав місце у період проходження ним військової служби.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що у зв`язку із загибеллю сина позивача - солдата ОСОБА_2 , захворювання та причини смерті якого пов`язані з проходженням військової служби, вона має право на отримання одноразової грошової допомоги. Пояснює, що як мати померлого військовослужбовця звернулася із заявою про призначення їй одноразової грошової допомоги та необхідним переліком документів до відповідача для прийняття відповідного рішення. У відповідь на подану заяву позивач отримала відмову, мотивовану перебуванням загиблого військовослужбовця під час смерті у стані наркотичного сп`яніння. Позивач вважає, що відмова у призначенні їй одноразової грошової допомоги є неправовірною.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 12.03.2026 позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано пункт 3 рішення Міністерства оборони України, оформленого протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 01.08.2025 року №47/в про відмову у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року №975, у зв`язку зі смертю її сина, військовослужбовця ОСОБА_2 , яка настала внаслідок нещасного випадку, що мав місце в період проходження ним військової служби.
Зобов`язано Міністерство оборони України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення одноразової грошової допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року №975, у зв`язку зі смертю її сина, військовослужбовця ОСОБА_2 , яка настала внаслідок нещасного випадку, що мав місце в період проходження ним військової служби, з доданими документами, з урахуванням висновків суду.
У задоволені решти позовних вимог - відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог, позивач подав апеляційну скаргу, в якій апелянт просить суд скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про зобов`язання Міністерство оборони України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення одноразової грошової допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року №975, у зв`язку зі смертю її сина, військовослужбовця ОСОБА_2 , яка настала внаслідок нещасного випадку, що мав місце в період проходження ним військової служби, з доданими документами, з урахуванням висновків суду та прийняти в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити, а саме зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 належну частку одноразової грошової допомоги у розмірі, передбаченому Постановою КМУ від 25.12.2013 року №975, у зв`язку зі смертю її сина, військовослужбовця ОСОБА_2 , яка настала внаслідок нещасного випадку, що мав місце в період проходження ним військової служби.
В апеляційній скарзі позивач вказує, що у справі, щодо якої подана ця апеляційна скарга, повноваження щодо розгляду заяви позивачки були реалізовані відповідачем шляхом прийняття оскаржуваного пункту 3 рішення Міністерства оборони України, оформленого протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 01.08.2025 року №47/в. Будь яких застережень щодо неналежності звернення позивачки чи неповноти долучених документів позивакою, ні оскаржуване Рішення, ні будь-яка з процесуальних заяв по суті відповідача – не містить. Відтак, враховуючи, що підстав для відмови в призначенні позивачці одноразової грошової допомоги у спірних правовідносинах не було, існує лише один вид правомірної поведінки відповідача - призначити та виплатити позивачці таку грошову допомогу. З огляду на вказане, ефективним способом захисту порушених прав є зобов`язання відповідача призначити та виплатити позивачці одноразову грошову допомогу.
Відповідач не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду у вказаній частині та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач послався на те, що є безспірним і доведеним той факт, що невстановлену речовину, наслідком гострого отруєння якою стала смерть солдата ОСОБА_2 , могла бути введена і була введена в організм солдата ОСОБА_2 виключно ним самим А отже, смерть солдата ОСОБА_2 внаслідок гострого отруєння невстановленою речовиною знаходиться у прямому причинно-наслідковому зв`язку із вчиненням ним активних дій у вигляді введення такої речовини у свій організм, що безсумнівно кваліфікується як навмисне спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю та, в свою чергу, створює підстави для застосування норми підпункту «в» п.1 ст.16-4 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». А звідти, висновки суду першої інстанції про відсутність у даному випадку причинно-наслідкового зв`язку є помилковими.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому він просить відмовити у її задоволенні.
Відповідач правом подання відзиву на апеляційну скаргу позивача не скористався.
Учасниками по даній справі було отримано копії ухвал Другого апеляційного адміністративного суду про відкриття апеляційного провадження та про призначення даної справи до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження, у т.ч. відповідачем та позивачем отримано копії апеляційних скарг, що підтверджується наявними в матеріалах справи довідками про доставку електронних документів через підсистему "Електронного суду".
Відповідно до ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів і вимог апеляційних скарг та перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.
Судом встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що позивач є матір`ю ОСОБА_2 , що підтверджується Свідоцтвом про народження ОСОБА_2 від 17.05.2023 серії НОМЕР_1 .
Відповідно витягу з Наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 03.05.2022 №109 солдата ОСОБА_2 було призначено на посаду механіка-водія інженерно-позиційного відділення інженерно-позиційного взводу інженерно-позиційної роти інженерно- позиційного батальйону, який прибув з НОМЕР_3 та зараховано з 03.05.2022 до списків особового складу частини. Згідно витягу з Наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 09.10.2022 №280 солдата ОСОБА_2 було з 09.10.2022 було призначено водієм першого інженерно-позиційного відділення другого інженерно-позиційного взводу другої інженерно- позиційної роти другого інженерно-позиційного батальйону, ВОС - 790038А, шпк «солдат».
Згідно витягу з Наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 09.05.2023 №131 солдат ОСОБА_2 вибув у відрядження до ОСУВ « ІНФОРМАЦІЯ_4 » для виконання завдань інженерної підтримки з 09.05.2023 до окремого розпорядження. Як вбачається з цього витягу з Наказу, його підставою є, серед іншого, бойове розпорядження Командувача угрупування сил і засобів підтримки ЗСУ №343/404т від 03.05.2023 року та Бойове розпорядження командира ВЧ НОМЕР_2 №280дек від 05.05.2023.
Солдат ОСОБА_2 брав безпосередню участь у заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, перебуваючи в Запорізькій області, н.п. Гуляйполе, що підтверджується довідкою про безпосередню участь особи у заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ проти України №4867 від 22.11.2023 року.
Згідно сповіщення сім`ї №100 від 12.05.2023, син позивача, солдат ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 від гострого отруєння невстановленою речовиною у с. Новогупалівка Запорізької області.
Зазначене підтверджується Свідоцтвом про смерть НОМЕР_4 від 16.05.2023, яке видане Дергачівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Згідно такого свідоцтва про смерть, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 у віці 38 років. Місце смерті: Україна, Запорізька область, село Новогупалівка.
Як убачається з лікарського свідоцтва про смерть №129 від 11 травня 2023 року, виданого КУ "Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи" ЗОР, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 у селі Новогупалівка Зпорізькоїобласті, в автомобілі. Причиною смерті зазначено: Гостре отруєння неуточненою речовиною.
Відповідно до витягу з протоколу засідання штатної 12 Регіональної військово-лікарської комісії №284 від 28 січня 2025 року, копія якого міститься в матеріалах справи, травма ОСОБА_2 (гостре отруєння невстановленою речовиною) одержана в результаті нещасного випадку, яка призвела до смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 та причина смерті «ТАК, пов`язані з проходженням військової служби».
Позивачем подано заяву щодо отримання одноразової грошової допомоги, як для члена сім`ї померлого військовослужбовця, смерть якого пов`язана з проходженням військової служби.
Згідно Витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 01 серпня 2025 №47/в, за результатами розгляду поданих документів комісія дійшла висновку про відмову у призначені позивачу одноразової грошової допомоги.
Позивач вважаючи протиправною таку відмову, звернулася до суду за захистом порушеного права.
Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд вважав, що під час судового розгляду справи відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів належними та достовірними засобами доказування правомірність прийнятого рішення, а тому оскаржуване рішення є протиправним та підлягає скасуванню.
Належним способом захисту порушеного права позивача суд вважав зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву та додані до неї документи про призначення та виплату позивачу одноразової грошової допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року №975, у зв`язку зі смертю її сина, військовослужбовця ОСОБА_2 , яка настала внаслідок нещасного випадку, що мав місце в період проходження ним військової служби, з урахуванням висновків суду, що викладені у цьому рішенні.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України здійснює Закон України від 25.02.1993 №2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі – Закон України №2232-XII), який також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.
За приписами статті 41 Закону України №2232-XII виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі визначені Законом України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон України № 2011-XII).
У постанові від 29.06.2022 у справі № 640/6477/19 Верховним Судом зазначено: «Системний аналіз положень Закону України №2011-XII, Порядку №975, статті 58 Конституції України, з урахуванням Рішень Конституційного Суду України від 09.02.1999 № 1-рп/99, від 13.05.1997 № 1-зп, та встановлених судами обставин справи, дають підстави колегії суддів для висновку, що призначення і виплата позивачам спірної грошової допомоги, в тому числі й вирішення питань стосовно обчислення її розміру, необхідно здійснювати в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги, тобто станом на дату, що зазначена у свідоцтві про смерть [……], а не на день прийняття відповідачем спірного рішення.».
Згідно з пунктом 1 статті 16 Закону України №2011-ХІІ одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Відповідно до пункту 2 статті 16 Закону України №2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема:
загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби (підпункт 1);
смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби (підпункт 2).
Згідно зі статтею 16-1 Закону України №2011-XII у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення).
Згідно з підпунктом «а» пункту 1 статті 16-2 Закону №2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі:
750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпункті 1 пункту 2 статті 16 цього Закону;
500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпунктах 2-3 пункту 2 статті 16 цього Закону.
Згідно з пунктами 1, 6, 8 статті 16-3 Закону України №2011-ХІІ одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою чи заявою їх законних представників. У разі відмови якоїсь з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону, від призначення та отримання одноразової грошової допомоги, або якщо одна із зазначених осіб у строк, встановлений пунктом 8 цієї статті, не реалізувала своє право на призначення та отримання такої допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги. Особам, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, її виплата здійснюється незалежно від реалізації права на призначення та отримання такої допомоги будь-якою з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону.
Одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.
Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.
Водночас, статтею 16-4 Закону України №2011-ХІІ визначені випадки, за яких призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються - якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), захворювання, інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком:
а) вчинення ним кримінального або адміністративного правопорушення;
б) вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння;
в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом);
г) подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.
Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України (пункт 9 статті 16-3 Закону України №2011-ХІІ).
Так, на виконання Закону України № 2011-XII Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» від 25.12.2013 (далі - Порядок №975 у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Цей Порядок визначає механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст).
Згідно з пунктом 3 Порядку №975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, є дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть.
Пунктом 4 Порядку №975 визначено, одноразова грошова допомога призначається у разі:
1) загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби;
2) смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних із проходженням військової служби;
3) загибелі (смерті) військовозобов`язаного або резервіста, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що настала під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві.
В силу пункту 5 Порядку №975 одноразова грошова допомога призначається і виплачується рівними частинами членам сім`ї, батькам та утриманцям загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста:
у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, передбачених підпунктом 1 пункту 4 цього Порядку, - у розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому настала загибель (смерть);
у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, передбачених підпунктами 2 і 3 пункту 4 цього Порядку, - у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому настала загибель (смерть).
Якщо одна із зазначених осіб відмовляється від отримання одноразової грошової допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на її отримання.
Заява про відмову від отримання одноразової грошової допомоги повинна бути нотаріально посвідчена в установленому законодавством порядку.
Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Відповідно до пункту 10 Порядку №975 члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого), яким призначається та виплачується одноразова грошова допомога, подають за місцем проходження служби (зборів) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста або уповноваженим структурним підрозділам державних органів, на які покладаються функції щодо підготовки необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважений орган), такі документи:
заяву кожного повнолітнього члена сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого), яким призначається та виплачується одноразова грошова допомога, подають за місцем проходження служби (зборів) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста або уповноваженим структурним підрозділам державних органів, на які покладаються функції щодо підготовки необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважений орган), такі документи:
заяву кожного повнолітнього члена сім`ї, батьків та утриманців загиблого (померлого), які мають право на отримання допомоги, а у разі наявності малолітніх та/або неповнолітніх дітей - іншого з батьків або опікунів чи піклувальників дітей про виплату одноразової грошової допомоги;
витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста із списків особового складу військової частини (підрозділу, органу);
витяг з особової справи про склад сім`ї військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, призваного на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.
До заяви додаються копії:
документа, що свідчить про причини та обставини загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, зокрема про те, що вона не пов`язана з вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи самогубства;
свідоцтва про смерть військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста;
свідоцтва про народження військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - для виплати одноразової грошової допомоги батькам загиблого (померлого);
свідоцтва про шлюб - для виплати грошової допомоги дружині (чоловікові);
документів (відповідних сторінок за наявності), що посвідчують особу (паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту) членів сім`ї, з даними про прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) особи, до яких внесено відомості про реєстрацію місця проживання, та довідку про реєстрацію місця проживання (у разі коли відомості про реєстрацію місця проживання до таких документів не внесені);
свідоцтва про народження дитини - для виплати одноразової грошової допомоги дитині;
документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою);
рішення районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті, сільської, селищної ради або суду про встановлення над дитиною-сиротою, дитиною, позбавленою батьківського піклування, опіки, піклування (у разі здійснення опіки або піклування над дітьми військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста);
рішення суду або нотаріально посвідченого правочину, що підтверджуватиме факт перебування заявника на утриманні загиблого (померлого) (надають особи, які не були членами сім`ї загиблого (померлого), але перебували на його утриманні);
постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку смерті (контузії, травми або каліцтва), захворювання.
У разі наявності рішення суду, яке набрало законної сили, з питань призначення та виплати одноразової грошової допомоги члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого), яким призначається та виплачується допомога, подають уповноваженому органові документи, копії документів, зазначені в абзацах другому - шістнадцятому цього пункту, та копію відповідного рішення суду.
Пунктами 15, 19 Порядку № 975 визначено, що рішення про відмову у призначенні грошової допомоги може бути оскаржено в установленому порядку.
Призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), захворювання, інвалідність чи часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного чи резервіста є наслідком:
вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення;
вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння;
навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом);
подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.
Отже, правовими підставами відмови у виплаті гарантованої державною одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, є зокрема, доведення факту вчинення ним дій у стані наркотичного сп`яніння, а також, якщо загибель (смерть) є наслідком: вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення; вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом); подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.
За обставинами справи, відповідно витягу з Наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 03.05.2022 року №109 солдата ОСОБА_2 було призначено на посаду механіка-водія інженерно-позиційного відділення інженерно-позиційного взводу інженерно-позиційної роти інженерно-позиційного батальйону, який прибув з НОМЕР_3 та зараховано з 03.05.2022 року до списків особового складу частини.
Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 від ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_2 помер в районі тимчасової дислокації підрозділу під час добового чергування. Комісія, що проводила розслідування факту смерті ОСОБА_2 дійшла висновку, що причиною смерті військовослужбовця є гостре отруєння невстановленою речовиною, що підтверджено відповідним медичним висновком, внаслідок навмисного заподіяння військовослужбовцем шкоди своєму здоров`ю (ним самим або за його згодою).
За змістом висновку експерта Запорізького обласного бюро судово-медичної експертизи Вільнянського міжрайонного відділення від 09.06.2023 № 129 смерть ОСОБА_2 настала в результаті гострого отруєння невстановленою речовиною. При проведенні судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_2 виявлений слід проведення внутрішньовенної ін`єкції в лівій ліктьовій ямці. Супутнім судово-медичним діагнозом є морфологічні ознаки хронічної екзогенної інтоксикації (ймовірно алкогольної/наркотичної) інтоксикації.
Разом з тим, відповідно до Висновку експерта №129 про проведення судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_2 , зазначено, що при судово-медичному дослідження крові від трупа ОСОБА_2 етиловий спирт, а також метиловий, пропилові, бутилові та амілові спирти не виявлені.
При судово-медичному дослідженні частин внутрішніх органів від трупа ОСОБА_2 не виявлено похідних барбітурової кислоти, похідних фенотіазину, похідних 1,4-бензодіазепіну, похідних піразолону, ноксирону, імізину. морфіну, кодеїну, діоніну, героїну, гідрокодону, папарениру, промедолу, стрихніну, атропіну, гіосціаміну, скополаміну, кокаїну, пахікарпіну, анабазину, нікотину, кофеїну, парацетамолу, ефедрину, ефедрону, димедролу, похідних саліцилової та бензойної кислот (т. 1 а.с. 43 звор. бік).
Тобто, медичними аналізами не підтверджено ні перебування ОСОБА_2 на момент смерті в стані алкогольного сп`яніння, ні наявність в його організмі зазначених вище наркотичних речовин.
Відповідно до витягу з протоколу засідання штатної 12 Регіональної військово-лікарської комісії №284 від 28 січня 2025, травма ОСОБА_2 (гостре отруєння невстановленою речовиною) одержана в результаті нещасного випадку, яка призвела до смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 та причина смерті «ТАК, пов`язані з проходженням військової служби».
Таким чином, за матеріалами справи смерть військовослужбовця настала у результаті гострого отруєння невстановленою речовиною у період проходження військовослужбовцем військової служби та причина смерті пов`язана з проходженням військової служби.
Відповідно до рішенням Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, викладеним у Протоколі №47/в від 01.08.2025, позивачу було відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги.
Згідно Витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 01 серпня 2025 року №47/в, за результатами розгляду поданих документів комісія дійшла висновку про відмову у призначені позивачці ОГД.
Як зазначено у Витягу:
«Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 від ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_2 помер в районі тимчасової дислокації підрозділу під час добового чергування. Комісія, що проводила розслідування факту смерті ОСОБА_2 дійшла висновку, що причиною смерті військовослужбовця є гостре отруєння невстановленою речовиною, що підтверджено відповідним медичним висновком, внаслідок навмисного заподіяння військовослужбовцем шкоди своєму здоров`ю (ним самим або за його згодою).
Згідно з постановою про закриття кримінального провадження Головного управління Національної поліції в Запорізькій області від 22.05.2023 № 12023082210000300 кримінальна провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань передбаченого частиною 1 статті 115 Кримінального кодексу України, закрито в зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, на підставі пункту 2 частини 1 статті 282 Кримінально-процесуального кодексу України.
Згідно з висновком експерта Запорізького обласного бюро судово-медичної експертизи Вільнянського міжрайонного відділення від 09.06.2023 № 129 смерть ОСОБА_2 настала в результаті гострого отруєння невстановленою речовиною. При проведенні судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_2 виявлений слід проведення внутрішньовенної ін`єкції в лівій ліктьовій ямці. Супутнім судово-медичним діагнозом є морфологічні ознаки хронічної екзогенної інтоксикації (ймовірно алкогольної/наркотичної) інтоксикації.
Відповідно до статті 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення розпивання алкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями на території військових частин, військових об`єктів або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння є адміністративним правопорушенням.
Згідно зі статтею 16-4 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть) військовослужбовця є наслідком навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю, або вчинення ним адміністративного правопорушення».
Надаючи оцінку наведеному вище оскаржувану рішенню суб`єкта владних повноважень, колегія суддів зазначає, що з указаного Витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 01 серпня 2025 року №47/в вбачається, що Комісія як на підставу для відмови у призначенні позивачці ОГД посилається, фактично, на дві підстави, хоча не конкретизує та не викладає їх чітко:
-на навмисне заподіяння військовослужбовцем шкоди своєму здоров`ю (ним самим або за його згодою);
-на вчинення адміністративного правопорушення, яке виражене у розпиванні алкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями на території військових частин, військових об`єктів або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння (посилання на ст. 172-20 КУпАП).
Щодо посилань у Витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 01 серпня 2025 року №47/в на вчинення адміністративного правопорушення, колегія суддів зазначає наступне.
У Витягу з наказу командира ВЧ НОМЕР_5 від 11.12.2024 року №214 Про результати розслідування за фактом смерті військовослужбовця ОСОБА_2 (т. 1 а.с. 32-34) та Акту проведення службового розслідування нещасного випадку (т. 1 а.с. 35-38) не зазначено жодного твердження, що загибель (смерть) військовослужбовця є наслідком вчинення ним адміністративного правопорушення.
Згідно положень ст.221 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, ст. 172-20 КУпАП, розглядають судді районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів. 
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Отже, відповідач не є тим органом, якому надані повноваження встановлювати в діях особи склад адміністративного правопорушення відповідно до ст. 172-20 КУпАП (розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів).
Доказів притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 172-20 КУпАП матеріали службового розслідування не містять.
Колегія суддів зазначає, що у матеріалах службового розслідування не надано жодної чинної постанови про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за будь-які адміністративні правопорушення. 
Таким чином, в матеріалах службового розслідування відсутні належні та достатні докази вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, що мало своїм наслідком його загибель.
Щодо посилань у Витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 01 серпня 2025 року №47/в на навмисність заподіяння військовослужбовцем шкоди своєму здоров`ю колегія суддів зазначає наступне.
Так, в акті проведення розслідування нещасного випадку зазначено: «З огляду на зазначене, можливо дійти до припущення, що невстановлена отруйна речовина, внаслідок якої настала смерть, потрапила в організм потерпілого через виявлений слід проведення внутрішньовенної ін`єкції в лівій ліктьовій ямці, що підтверджено відповідним медичним висновком, де прослідковується свідоме введення внутрішньовенної ін`єкції в ліву ліктьову ямку невстановленої речовини, що відповідно підтверджує навмисне заподіяння військовослужбовцем ОСОБА_2 шкоди своєму здоров`ю (ним самим або за його згодою)».
З наведеного вище судом вбачається, що Комісія яка проводила службове розслідування, в основу свого такого висновку поклала припущення.
Таким чином, колегія суддів вважає необґрунтованими посилання у Витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 01 серпня 2025 року №47/в на навмисність заподіяння військовослужбовцем шкоди своєму здоров`ю, оскільки такі базуються на припущеннях.
Отже, під час судового розгляду справи відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів належними та достовірними засобами доказування правомірність прийнятого рішення, а тому оскаржуване рішення Міністерства оборони України, оформленого протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 01.08.2025 року №47/в про відмову у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року №975, у зв`язку зі смертю її сина, військовослужбовця ОСОБА_2 , яка настала внаслідок нещасного випадку, що мав місце в період проходження ним військової служби є протиправним та підлягає скасуванню, за цим апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню.
Щодо обраного судом першої інстанції способу захисту порушених прав та доводів позивача в цій частині колегія суддів зазначає, що зобов`язання судом відповідача призначити та виплатити одноразову грошову допомогу позивачу у зв`язку зі смертю військовослужбовця може мати місце лише у випадку, якщо судом встановлено відсутність інших підстав для відмови у призначенні та виплаті такої допомоги, які передбачені законом.
Враховуючи, що суд не уповноважений здійснювати перевірку наявності чи відсутності усіх названих підстав, у випадку, якщо відповідач цього не здійснив, оскільки у такому разі це не входить до предмету судової перевірки, а прийняття судом рішення про зобов`язання відповідача виплатити позивачу одноразову грошову допомогу, без перевірки наявності чи відсутності усіх підстав для відмови у її виплаті, може бути необґрунтованим.
За таких обставин, колегія суддів вважає належним способом захисту порушеного права позивача зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву та додані до неї документи про призначення та виплату позивачу одноразової грошової допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року №975, у зв`язку зі смертю її сина, військовослужбовця ОСОБА_2 , яка настала внаслідок нещасного випадку, що мав місце в період проходження ним військової служби, з урахуванням висновків суду, що викладені у цьому рішенні.
Саме вказаний правовий висновок в частині обрання належного способу захисту порушеного права узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 31.01.2024 у справі №480/4122/22.
В аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні суд апеляційної інстанції також застосовує позицію ЄСПЛ, сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 18390/91, пункт 29).
Враховуючи зазначені вище положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у цій справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на всі аргументи сторін по справі, оскільки судом досліджено всі основні питання, які є важливими для прийняття цього судового рішення.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки доводи апеляційних скарг не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Міністерства оборони України - залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.03.2026 по справі № 520/26842/25 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Суддя-доповідач 		В.В. Катунов 	
Судді	   	К.В. Мінаєва   І.М. Ральченко