Справа № 355/590/26 
Провадження № 2/355/801/26

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2026 року Баришівський районний суд Київської області
у складі: головуючого-судді Чехова С.І.
за участю секретаря Котенко Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Баришівка за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом представника ОСОБА_1 адвоката Вовненко Оксани Вікторівни до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.
ВСТАНОВИВ:
До суду звернулася представник ОСОБА_1 адвокат Вовненко О.В з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, у якому просила розірвати шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований 09 вересня 2017 року Баришівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 102. Після розірвання шлюбу позивачці залишити прізвище – ОСОБА_3 . Судові витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 09 вересня 2017 року між позивачем та ОСОБА_2 укладено шлюб, який зареєстровано Баришівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, за актовим записом № 102, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 , виданим 09 вересня 2017 року. Від шлюбу сторони мають дитину, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданим Баришівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області 09 жовтня 2019 року. Як стверджує  ОСОБА_1 , дитина проживає із позивачем за адресою: АДРЕСА_2 . Підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що у позивача та відповідача відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Збереження сім`ї є неможливим та суперечить їх інтересам, примирення є неможливим. Шлюб з січня 2023 року фактично припинив своє існування, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам, у зв`язку з чим є підстави для його розірвання. Крім того, відповідач відмовляється добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, що також слугує підставою для оформлення розлучення.
Як вказано у позовній заяві, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, тому право позивача на припинення шлюбу підлягає захисту шляхом задоволення позову про розірвання шлюбу.
11 травня 2026 року від представника позивача адвоката Вовненко О.В. надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, у якому вона просила долучити до матеріалів справи № 355/590/26 докази надання правової допомоги за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. в розмірі 15 000,00 гривень, стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000,00 гривень.
Позивач ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Вовненко О.В. до судового засідання не з`явилися, були належно повідомлені про розгляд справи. Через систему Електронний суд 04 червня 2026 року надійшло датоване 03 червня 2026 року клопотання представника позивача адвоката Вовненко О.В., у якому вона просила суд розглядати справу про розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 без її участі та без участі її клієнтки. Позовні вимоги підтримують повністю просять їх задовольнити та стягнуті судові витрати на правову допомогу.
Відповідач ОСОБА_2 до судового засідання не з`явився, у поданій 03 червня 2026 року заяві відповідач ОСОБА_2 просив цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу розглянути без його участі. Проти задоволення позову не заперечує, просить розірвати шлюб з позивачем ОСОБА_1 в найкоротший термін і без надання строку на примирення. 
Крім того 03 червня 2026 року відповідач ОСОБА_2 подав заперечення проти клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, у якому зазначив, що у травні 2026 року представником позивача йому було направлено поштою з міста Полтава копію клопотання до суду про долучення доказів до матеріалів справи від 08 травня 2026 року, у якому адвокат Вовненко О.В. просить суд стягнути з нього, як з відповідача по справі, на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15000,00 гривень та долучити до справи докази надання правової допомоги за позовною заявою про розірвання шлюбу. Відповідач заперечує проти задоволення вказаного клопотання, зокрема, з підстав того, що у нього викликає сумнів, що підписи на документах, які додані до клопотання, виконані саме позивачем ОСОБА_1 . Посилаючись на ч. 4 ст. 137 ЦПК України, ОСОБА_2 зазначає, що дана справа не є складною, оскільки він взагалі не заперечує проти задоволення позову щодо розірвання шлюбу з позивачем. Навпаки, у своїй заяві до суду визнав позов і просив суд розірвати шлюб з позивачем без надання строку на примирення. Таким чином, дана справа, виходячи із судової практики, взагалі не є складною і тому не потребує під час її розгляду виконання адвокатом Вовненко О.В. великого обсягу важких робіт і надання послуг, вартість яких складає 15 000,00 гривень. Відтак, на підставі ст. 43 ЦПК України, відповідач просить суд не задовольняти клопотання позивача про долучення доказів до матеріалів справи в частині стягнення з нього витрат на професійну правничу допомогу. 
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання усіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи у повному обсязі суд приходить до думки про можливе задоволення позовних вимог оскільки:
Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Як слід з копій паспортів позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 є громадянами України (а.с. 5-6; 8-11).
З копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , виданого 09 вересня 2017 року Баришівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрували шлюб 09 вересня 2017 року, зареєстрований Баришівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 102 від 09 вересня 2017 року. Після державної реєстрації шлюбу прізвище чоловіка: ОСОБА_3 , дружини: ОСОБА_3 (а.с. 15).
Від шлюбу сторони мають дитину, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданим Баришівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області 09 жовтня 2019 року (а.с. 16).
Відповідно до копії витягу з реєстру територіальної громади № 2026/002623004 від 18 лютого 2026 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 14).
Згідно з копією витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання № 3219-1043268-2017, ОСОБА_1 має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 13).
Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України “Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення ”.
Отже, було встановлено, що позивач не бажає знаходитись у шлюбі з відповідачем, відповідач ОСОБА_2 проти задоволення позовних вимог не заперечує, просить шлюб розірвати, вимоги позивача законні та підлягають задоволенню, збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін.
Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.
Позивач просила залишити їй після розірвання шлюбу прізвище набуте у шлюбі « ОСОБА_3 ».
Згідно ч. 2 ст.114, абз. 2 ч. 3 ст.115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.
Крім того, сторона позивача просить стягнути з відповідача понесені витрати на правничу допомогу у сумі 15000,00 гривень, надавши: копію договору про надання правової допомоги від 16 березня 2026 року, укладеного між адвокатом Вовненко О.В. та позивачем ОСОБА_1 (а.с. 26-27);
Копію розрахунку судових витрат по справі № 355/590/26 від 07 травня 2026 року на суму 15000,00 гривень (а.с. 28); 
Копію протоколу узгодження договірної ціни щодо надання послуг від 16 березня 2026 року, виконавець: Вовненко О.В., клієнт: ОСОБА_1 (а.с. 29); 
Копію акта виконаних робіт (наданих послуг) від 07 травня 2026 року до договору про надання правової допомоги (а.с. 30); копію квитанції № 5 від 12 березня 2026 року, з якої слід, що адвокатом Вовненко О.В. прийнято від ОСОБА_1 гонорар у справі про розлучення у розмірі 15000,00 гривень(а.с. 31).
За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Відповідачем заявлено заперечення щодо розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу, у яких він посилається на те, що дана справа не є складною, оскільки він взагалі не заперечує проти задоволення позову щодо розірвання шлюбу з позивачем. Таким чином, дана справа, виходячи із судової практики, взагалі не є складною і тому не потребує під час її розгляду виконання адвокатом Вовненко О.В. великого обсягу робіт і надання послуг, вартість яких складає 15 000,00 гривень.
Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Як передбачено ч. 5 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 137 ЦПК України).
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.
У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц вказано, що з аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Аналізуючи надані стороною позивача докази стосовно яких вони просять стягнути заявлені кошти на правничу допомогу судом встановлено, що в акті виконання робіт (наданих послуг) до договору про надання правової допомоги від 07 травня 2026 року вказано тільки найменування надання послуг, однак скільки годин було витрачено на вказані послуги не зазначено, квитанція яка виписана адвокатом судом оцінюється критично, оскільки кошти не пройшли через банківську структуру і офіційно непроведені. З гонорару не були утриманні податки, що вказувало б на законність здійсненої операції.
Враховуючи вище викладене, зважаючи на складність справи, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, суд вважає обґрунтованими доводи відповідача та прийшов до висновку про наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відтак, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати на правничу допомогу у розмірі 2000,00 гривень.
Відповідно до ч. 1 п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, слід, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Отже, сплачений судовий збір стороною позивача повинен бути стягнутий зі сторони відповідача, оскільки позовні вимоги позивача були задоволені.
Керуючись ст. ст. 104, 105, 110, 112-114 СК України, ст. ст. 4, 7, 10, 11, 81, 130, 137, 141, 223, 247, 263-266, 274 ЦПК України,-
ВИРІШИВ:
Позовну заяву позовом представника ОСОБА_1 адвоката Вовненко Оксани Вікторівни до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, задовольнити.
Розірвати шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_4 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрований 09 вересня 2017 року Баришівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 102.
Прізвище після розірвання шлюбу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , залишити – « ОСОБА_3 ».
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1065 (одна тисяча шістдесят п`ять) гривень 00 копійок сплаченого нею судового збору під час подачі позовної заяви до суду.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2000 (дві тисячі) гривень 00 копійок витрат на професійну правничу допомогу.
На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів до Київського апеляційного суду. У разі подання апеляційної скарги, рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Баришівського
районного суду       С. І. Чехов