Справа № 308/5779/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2026 року         місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:
 
головуючої судді – Світлик О.М.,
 
за участю секретаря судового засідання – Заяць А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгороді у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.
На обґрунтування позову позивач посилається на те, що 06.09.2014 між нею та відповідачем укладено шлюб, який зареєстровано виконкомом Кам`яницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, актовий запис №214, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 . У шлюбі у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є інвалідом з дитинства та визнаний недієздатним.
Позивач вказує, що дитина проживає разом з нею, вона є законним представником (опікуном) їхнього спільного сина, якого визнано недієздатним (посвідчення серії НОМЕР_2 ).
Зауважує, що протягом останнього року відповідач участі у вихованні та утриманні дитини приймав дуже мало, оскільки з березня 2022 року і по теперішній час перебуває на службі в Збройних Силах України за межами свого місця проживання. Гроші на утримання дитини виділяє не стабільно, суму визначаючи на свій розсуд, якої не вистачає для належного харчування та гармонійного розвитку їхньої спільної дитини.
Зазначає, що з моменту народження дитини вона ніде не працювала і не працює на даний час, оскільки син потребує постійного цілодобового догляду.
Відповідач інших осіб на утриманні не має, працездатний, отримує дохід, його стан здоров`я дозволяє працювати, а тому вважає, що він може сплачувати аліменти на свою дитину.
Належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини вона одна не зможе забезпечити їхній неповнолітній недієздатній дитині, тому вважає, що батько, який є здоровим та працездатним, зможе сплачувати аліменти в розмірі 1/2 частини від усіх видів його заробітку (доходу).
На підставі наведеного, позивач просить суд:
стягнути із ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини – сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/2 частини від усіх видів його заробітку (доходу), починаючи з дня звернення до суду і до досягнення сином повноліття;
стягнути із ОСОБА_2 аліменти на її користь як дружини протягом всього часу проживання з дитиною з інвалідністю та опікування нею у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку та доходів щомісячно, починаючи з дня звернення до суду.
Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21.04.2026 прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за даним позовом. Розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Позивач у судове засідання не з`явилася, при цьому подала заяву, згідно з якою просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити.
Відповідач у судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву від 27.04.2026, згідно якою у судове засідання не зможе прибути та просить справу розглянути без його участі, оскільки він є військовослужбовцем та перебуває в зоні бойових дій в Сумській області. Проти задоволення позову не заперечує. Усі позовні вимоги позивача підтримує у повному обсязі.
Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України сторони користуються рівними процесуальними правами. Крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу: відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.
Згідно з ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач – визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.
За приписами ч. 1, 2, 8 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, між  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , укладено шлюб, який зареєстровано 06.09.2014 у виконкомі Кам`яницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області за актовим записом №214, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 06.09.2014.
Від даного шлюбу сторони мають спільну дитину – сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 18.08.2015.
Син сторін є дитиною з інвалідністю (посвідчення серії НОМЕР_2 ).
Згідно з медичним висновком №125 про дитину-інваліда віком до 18 років від 27.06.2023 та довідкою ЛКК від 24.06.2025 №136, виданою ВП «Клінічна дитяча лікарня», ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має діагноз: хвороба Штурге-Вебера, структурна епілепсія, розумова відсталість помірного ступеню, глаукома обох очей, еквіно-вальгусні ступні. Висновок дійсний до 09.08.2033.
За змістом ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 №789-XІІ) держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження.
Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини та ч. 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.
Згідно з ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до положень ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Положенням ч. 1 ст. 182 СК України передбачені обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів.
За правилами ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі регламентовано ст. 184 СК України.
Аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану (ст. 80 СК України).
Судом встановлено, спільна дитина сторін проживає разом з матір`ю, перебуває на її утриманні та потребує матеріального забезпечення, що не оспорюється відповідачем.
Відповідач є військовослужбовцем (військовий квиток серії НОМЕР_4 ), є учасником бойових дій (посвідчення серії НОМЕР_5 від 19.08.2023).
При визначенні розміру аліментів суд враховує майновий стан позивача, яка веде догляд за сином, який є дитиною з інвалідністю, вік дитини, матеріальне становище платника аліментів (відповідача), який є особою працездатного віку, військовослужбовцем, відсутність у матеріалах справи даних про наявність у відповідача аліментних зобов`язань та інших утриманців, останній проти задоволення позову не заперечує та позовні вимоги позивача підтримує у повному обсязі, а також вимоги норми ч. 2 ст. 182 СК України, згідно з якою розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж п`ятдесят відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Згідно зі ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» з 1 січня 2026 року установлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років – 3512 грн.
Враховуючи викладене, а також беручи до уваги рівність обов`язку батьків щодо утримання дитини, з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом, суд приходить до висновку, що в силу вимог ст. 180 СК України з відповідача слід стягнути на користь позивача аліменти на їх спільну дитину – сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/2 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення ним повноліття.
Розмір аліментів, визначений судом, відповідатиме принципам розумності та справедливості, відповідатиме матеріальній можливості відповідача надавати належну матеріальну допомогу на утримання дитини, що ним не оспорюється.
При цьому суд зазначає, що сторони не позбавлені права в подальшому, відповідно до положень ст. 192 СК України, ставити питання про зміну розміру аліментів.
Оскільки позовні про стягнення аліментів на дитину пред`явлено 17.04.2026, то в силу вимог ч. 1 ст. 191 СК України аліменти слід стягувати із цієї дати, а на підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.
Разом з тим, ч. 2 ст. 18 СК України визначено, що суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін.
Положеннями ч. 1 ст. 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного.
Відповідно до ч. 1 ст. 88 СК України якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною з інвалідністю та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає.
Частиною 2 ст. 88 СК України передбачено, що розмір аліментів тому з подружжя, з ким проживає дитина з інвалідністю, визначається за рішенням суду відповідно до частини першої статті 80 цього Кодексу, без урахування можливості одержання аліментів від своїх батьків, повнолітніх дочки або сина.
Із аналізу норм ст. 88 СК України випливає, що право на утримання виникає на підставі складу юридичних фактів, а саме: проживання одного з подружжя з дитиною з інвалідністю та опікування нею; нездатністю дитини обходитися без постійного стороннього догляду; спроможністю другого з подружжя надавати матеріальну допомогу.
Суд враховує те, що право того з подружжя, з ким проживає дитина з інвалідністю, на утримання, пов`язане з виникненням досить складних життєвих обставин, у яких останній з об`єктивних причин значно більшою мірою виконує обов`язки по догляду і розвитку дитини, зазнає більших фізичних та психологічних навантажень і у зв`язку з цим потребує додаткової підтримки. А тому відповідач зобов`язаний брати участь у забезпеченні матеріального благополуччя позивача, з якою проживає їх спільна дитина з інвалідністю, як це визначено приписами ч. 2 ст. 88 СК України.
Відповідно до ст. 77 СК України утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Аліменти сплачуються щомісячно.
Згідно із ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
З матеріалів справи вбачається, що позивач проживає разом із сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якому встановлено інвалідність, у зв`язку із чим дитина потребує постійного стороннього догляду, що підтверджується відповідними медичними документами, доданими до позову.
Отже, факт спільного проживання дитини з позивачем, здійснення нею постійного догляду за сином підтверджується сукупністю наданих доказів та не заперечується сторонами.
Оскільки позивач потребує матеріальної допомоги на своє утримання, як матері, з якою проживає дитина з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду та якою вона опікується, а відповідач може надавати матеріальну допомогу, тому право позивача на аліменти підлягає захисту судом шляхом стягнення аліментів з відповідача на утримання позивача.
З огляду на викладене, а також виходячи з принципів розумності, справедливості та добросовісності, суд вважає, що позовні вимоги у вказаній частині підлягають до задоволення, у зв`язку із чим з відповідача слід стягнути аліменти на користь позивача у розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку, але не менше 50% відсотків прожиткового мінімуму для осіб працездатного віку щомісячно, протягом всього часу її проживання з дитиною з інвалідністю –  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та опікування нею.
Відповідно до ч. 1 ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.
Отже, визначений судом розмір аліментів підлягає стягненню із 17.04.2026 та на весь час проживання та опікування позивачем дитиною з інвалідністю.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів.
У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2662,40 грн.
Керуючись ст. 7, 80, 88, 141, 180-184, 191 СК України, ст. 4, 13, 49, 76, 80, 81, 89, 141, 206, 223, 258, 259, 263-265, 273, 354, 355, 430 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів – задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/2 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 17.04.2026 і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на її утримання, як матері, з якою проживає дитина з інвалідністю, у розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% відсотків прожиткового мінімуму для осіб працездатного віку щомісячно, починаючи стягнення з 17.04.2026 та протягом всього часу проживання та опікування дитиною з інвалідністю – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 2662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) гривні 40 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_6 , місце проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_7 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .
Дата складення повного судового рішення – 26 травня 2026 року.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду
Закарпатської області        О.М. Світлик