ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 207/7891/25
2/0187/413/26 
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"19" травня 2026 р. 
Петриківський районний суд Дніпропетровської області у складі 
головуючого судді Соловйова І.М.,
за участі секретаря судового засідання Столяренко Н.П.,
розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ»
до ОСОБА_1 
про стягнення заборгованості,-
ВСТАНОВИВ:
05.03.2026 до Петриківського районного суду Дніпропетровської області на підставі ухвали Дніпровського районного суду міста Кам`янське надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (далі - позивач) до ОСОБА_1 (далі - відповідач), в якій позивач просить суд:
- стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 1-4027332 від 15.11.2022 в сумі 6 176,38 грн. 
Також позивач просить стягнути понесені судові витрати.
Позовна заява подана представником, адвокатом Усенко Михайлом Ігоровичем (свідоцтво на зайняття адвокатською діяльністю № 2093 від 29.09.2012) який діє на підставі Ордера серія ВС № 1408806 від 20.10.2025. 
Позовна заява подана через систему «Електронний суд».
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 15.11.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та відповідачем укладено Договір про споживчий кредит №104027332, відповідно до умов якого Відповідачу було надано грошові кошти у розмірі 2 000,00 грн. Строк кредитування 105 днів. Пільговий період 15 днів. Проценти, в пільговий період нараховуються за ставкою 1,05 %, проценти за користування протягом поточного періоду 3%. 30.05.2023 року між Первісним кредитором та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» відповідно до чинного законодавства України укладений Договір відступлення прав вимоги 98-МЛ/Т. Відповідно до якого «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу Нового Кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «Мілоан», включно і до відповідача за кредитним договором № 104027332 від 15.11.2022. Сума заборгованості відповідача становить 6 176,38 грн., відповідно до Виписки з особового рахунка з них: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить – 1 500,00 грн.; прострочена заборгованість за сумою відсотків становить – 4 536,38 грн.; прострочена заборгованість за комісією за видачу кредиту становить – 140 грн. Однак відповідач належним чином не виконує свої зобов`язання по договору, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яку банк і просить стягнути.
Ухвалою суду від 26.03.2026 відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
На офіційну адресу відповідача, тобто за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання, судом направлено копію ухвали про відкриття провадження у справі, яка повернулася до суду 14.04.2026 з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».
Суд зазначає, що декларування та реєстрація місця проживання (перебування) особи здійснюються, зокрема, з метою створення умов для реалізації прав особи, ведення офіційного листування та здійснення інших видів комунікації з нею (частина перша статті 3 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні»).
Відповідно до пункту 4 частини шостої статті 272 ЦПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення або відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою нею суду.
З аналізу пунктів 81-83, 99 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270, убачається, що у разі відсутності адресата або відмови від отримання поштові відправлення повертаються оператором поштового зв`язку відправнику з відповідною відміткою.
Водночас до повноважень суду не належить встановлення фактичного місцезнаходження учасників судового процесу на час вчинення процесуальних дій. Повернуті органами поштового зв`язку повідомлення з відмітками «за закінченням строку зберігання», «адресат вибув» або «адресат відсутній за вказаною адресою» є належними доказами виконання судом обов`язку щодо належного повідомлення сторін.
З огляду на те, що судом ужито всіх передбачених законом заходів для належного повідомлення відповідача про розгляд справи, відповідач вважається таким, що повідомлений про судове засідання належним чином.
Оскільки відповідач у встановлений судом строк правом на подання відзиву не скористався, суд вирішує справу за наявними матеріалами відповідно до частини восьмої статті 178 та частини другої статті 191 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази у їх сукупності, суд встановив наступні обставини та дійшов таких висновків.
Відповідно до ст. 526, 530, 599 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно зі ст. 626, 628, 638 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними. Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов.
Судом встановлено, що 15.11.2022 між ТОВ «МІЛОАН» та відповідачем укладено кредитний договір № 104027332. За умовами договору позичальнику надано кредит у сумі 2 000 грн на строк 105 днів (до 28.02.2023). У договорі визначено пільговий період (з 15.11.2022 по 30.11.2022) та поточний період (з 30.11.2022 по 28.02.2023).
Відповідно до анкети-заяви та п. 1.5 договору сторони погодили, що за пільговий період процентна ставка становить 0,01% за кожен день користування. Загальні витрати за весь строк кредитування (з урахуванням поточного періоду) визначені у розмірі 5855 грн, а орієнтовна загальна вартість кредиту - 7855 грн. Нарахування процентів здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кожен день користування (п. 2.2.2 договору).
Факт отримання коштів відповідачем підтверджується платіжним дорученням № 54298236 відповідно до якого ТОВ «МІЛОАН» здійснило перерахунок грошових коштів в розмірі 2 000,00 грн. ОСОБА_1 на картку НОМЕР_1 , призначення платежу – кошти згідно договору 104027332.
Згідно довідки про ідентифікацію відповідача, з яким укладено договір №104027332 від 15.11.2022, ідентифікований ТОВ «МІЛОАН» одноразовим ідентифікатором F63923 від 15.11.2022 17:17:39. Номер телефону на який відправлено ідентифікатор НОМЕР_2 .
Договір укладено в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатора (код F63923), надісланого на номер телефону відповідача ( НОМЕР_2 ).
Відповідно до ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» та ст. 639 ЦК України, електронний договір, підписаний за допомогою електронного підпису з одноразовим ідентифікатором, за своїми правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 732/670/19 та від 07.10.2020 у справі № 127/33824/19.
30.05.2023 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» укладено договір відступлення права вимоги № 98-МЛ/Т. Відповідно до реєстру боржників до позивача перейшло право вимоги до відповідача за договором № 104027332 у розмірі 6176,38 грн (1500 грн – тіло кредиту, 4536,38 грн – проценти та 140 грн залишок по комісії).
Відповідно до виписки по кредитному договору № 104027332 наданої ТОВ «МІЛОАН» встановлено, що відповідач періодично здійснював проплати за кредитним договором, але не в повному обсязі.
За розрахунком позивача, станом на 12.11.2025 загальна сума заборгованості становить 6 176,38 грн яка складається 1 500,00 грн – тіло кредиту, 4 536,38 грн – проценти та 140 грн залишок по комісії. 
Щодо переходу права грошової вимоги за кредитним договором суд зазначає таке.
Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок відступлення права вимоги за правочином. Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Порядок та умови переходу права грошової вимоги до фактора також врегульовано положеннями ст. 1077, 1078, 1082 ЦК України, за якими виконання боржником грошової вимоги факторові звільняє його від обов`язку перед первісним кредитором.
Судом встановлено, що пунктом 3.2.6 кредитного договору передбачено право кредитодавця відступати, передавати або в будь-який інший спосіб відчужувати свої права за цим договором на користь третіх осіб без згоди позичальника. Можливість відступлення права вимоги за договором про споживчий кредит також прямо передбачена ст. 18 Закону України «Про споживче кредитування».
Позивач є фінансовою установою, що має право надавати послуги з факторингу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 18 вказаного Закону.
Стосовно відсутності згоди боржника на заміну кредитора суд зазначає, що згідно зі ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Оскільки умови кредитного договору № 104027332 прямо дозволяють відступлення права вимоги, позивач правомірно набув статусу кредитора.
Суд наголошує, що неповідомлення боржника про заміну кредитора не звільняє його від обов`язку виконання зобов`язання за кредитним договором. Відсутність доказів отримання боржником повідомлення про відступлення права вимоги може свідчити лише про прострочення кредитора або впливати на визначення розміру заборгованості у разі здійснення оплати первісному кредитору, проте не є підставою для відмови у задоволенні позову новому кредитору. Матеріали справи не містять доказів виконання відповідачем зобов`язання на користь первісного кредитора після 30.05.2023.
Враховуючи викладене, перехід права вимоги від ТОВ «МІЛОАН» до ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» відбувся на підставі закону та договору, оформлений належним правочином і підтверджений документально, що свідчить про наявність у позивача права вимоги до відповідача про стягнення заборгованості.
Щодо вимог про стягнення кредитної заборгованості суд зазначає таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Судом встановлено, що первісний кредитор виконав свої зобов`язання, перерахувавши на картковий рахунок відповідача обумовлені кошти, що підтверджується платіжним дорученням та відповідає п. 2.1 кредитного договору. Оскільки відповідач отримав грошові кошти, проте не повернув їх у встановлений договором строк (до 28.02.2023), вимога про стягнення 1 500,00 грн заборгованості за тілом кредиту є законною та обґрунтованою.
Згідно зі ст. 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Керуючись статтями 6, 627 ЦК України, сторони при укладенні договору на власний розсуд визначили його ціну. Пунктами 1.5.2 та 1.5.3 договору встановлено диференційовані відсоткові ставки: 0,01 % за пільговий період (15 днів) та 3,00 % за стандартний період.
Вирішуючи питання про правомірність розміру процентної ставки, суд зазначає, що на момент укладення договору (15.11.2022) законодавчих обмежень щодо максимального розміру денної відсоткової ставки (у 2,5 %) ще не існувало, оскільки відповідні зміни до Закону України «Про споживче кредитування» набрали чинності лише 24.12.2023. Відповідно до ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства не мають зворотної дії в часі. Таким чином, встановлення ставки у розмірі 3,00 % у договорі від 15.11.2022 відповідало принципу свободи договору та вимогам чинного на той момент законодавства.
Позивачем надано виписку з особового рахунку та відомості про щоденні нарахування, які є належними та допустимими доказами у розумінні статей 76-80 ЦПК України. Наданий розрахунок заборгованості базується на фактичній кількості днів користування коштами та погодженій сторонами процентній ставці, а нарахування здійснені виключно в межах строку дії договору (до 28.02.2023).
Суд зауважує, що відповідач не надав доказів погашення боргу або власного контррозрахунку, який би спростовував дані кредитора.
Узгодження сторонами розміру кредиту, строку та умов кредитування свідчить про наявність вільного волевиявлення відповідача на укладення договору шляхом підписання його електронним підписом з одноразовим ідентифікатором. Дії відповідача щодо заповнення заяви на сайті, введення коду підтвердження та зазначення реквізитів банківської картки для отримання коштів підтверджують факт укладення правочину та прийняття його умов. 
Однак суд не погоджується з вимогою позивача про стягнення з відповідача комісії за надання кредиту в розмірі 140,00 грн, оскільки у постанові від 13.07.2022 у справі № 363/1834/17 (провадження № 14-53цс21) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку. З урахуванням принципів справедливості та добросовісності на позичальника не можна покладати обов`язок сплачувати платежі за послуги, за отриманням яких він до кредитодавця фактично не звертався. Недотримання вказаних принципів призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту.
Оскільки з наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідача установлено, що установою нараховано відповідачеві до сплати комісію за видачу кредиту, проте не зазначено, які саме дії установи входять в таке обслуговування, підстав для задоволення позову в цій частині та стягнення з відповідача на користь позивача комісії суд не вбачає.
Враховуючи викладене, загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем складає 6036,38 грн, із яких:
заборгованість за тілом кредиту – 1500,00 грн;
заборгованість за відсотками – 4536,38 грн.
У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити у зв`язку з їх необґрунтованістю.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає таке.
При поданні позову позивачем сплачено судовий збір у сумі 2 422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 35416 від 24.11.2025.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З огляду на те, що позовні вимоги задоволено на 98%, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на сплату судового збору в сумі 2 373,95 грн.
Щодо витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з такого.
Згідно зі ст. 133, 137 ЦПК України витрати на правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи. Їх розмір визначається згідно з умовами договору на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт. На підтвердження цих витрат позивачем надано: договір про надання правової допомоги № 0107 від 01.07.2025, акт наданих послуг № Д/8887 від 12.11.2025 на суму 8 000,00 грн та детальний опис робіт, згідно з яким адвокатом витрачено 6 годин 30 хвилин на ознайомлення з матеріалами, погодження позиції та підготовку позовної заяви.
Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі складністю справи, обсягом наданих послуг, часом, витраченим на виконання робіт, та ціною позову.
Дослідивши надані докази, суд дійшов висновку, що заявлена до стягнення сума у розмірі 8 000,00 грн є необґрунтовано завищеною та неспівмірною. Даний спір є малозначним у розумінні ст. 19 ЦПК України, є типовим для справ про стягнення заборгованості за споживчими кредитами та не потребував вивчення складних правових питань чи значного обсягу доказів. Позовна заява має стандартний характер, а правовідносини врегульовані сталою судовою практикою.
Витрачання 6 годин 30 хвилин на опрацювання пакету документів, що складається з кредитного договору та виписки з рахунку, для фінансової компанії, яка масово звертається з аналогічними позовами, є невиправданим. Крім того, заявлена сума становить більше чим 100 % від ціни позову, що порушує критерії розумності та справедливості.
Верховний Суд неодноразово наголошував, що суд не зобов`язаний присуджувати до стягнення повну суму, визначену в договорі, якщо вона є очевидно надмірною.
Враховуючи характер спору та обсяг фактично виконаної адвокатом роботи, суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу до 3 000,00 грн. 
Оскільки позовні вимоги задоволено частково, витрати на правничу допомогу підлягають стягненню пропорційно до розміру задоволених вимог, що становить 2 940,00 грн.
Інших судових витрат сторонами не заявлено.
Керуючись статтями 12, 81, 89, 133, 141, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» заборгованість за кредитним договором №4027332 від 15.11.2022 у загальному розмірі 6 176,38 (шість тисяч сто сімдесят шість гривень 38 копійок) гривень, з яких: 1 500,00 гривень заборгованість за тілом кредиту; 4 536,38 гривень заборгованість за процентами.
В іншій частині позову – відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» судові витрати у загальному розмірі 5 313,95 гривень (п`ять тисяч триста тринадцять гривні 98 копійок), що складаються з: 2 373,95 гривень – витрати на сплату судового збору; 2 940,00 гривень – витрати на професійну правничу допомогу.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.
Повне найменування сторін та інших учасників справи:
Позивач - Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ», місцезнаходження 79029, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1 корпус 28, 4-й поверх; ЄДРПОУ 35234236.
Відповідач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 .
Повне судове рішення складено 19.05.2026.

Суддя    І.М. Соловйов