Справа № 495/6147/24
№ провадження 2/495/850/2026
р і ш е н н я
ІМЕНЕМ УКрАЇНи

30 квітня 2026 року	м. Білгород-Дністровський	

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:
головуючого одноособово - судді Прийомової О.Ю.,
за участю секретаря Чибукової О.В.
справа № 495/6147/24
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Білгород-Дністровському Одеської області цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Акцент-Банк» про захист прав споживачів та застосування наслідків нікчемності до Договору про надання банківських послуг,

ВСТАНОВИВ:

28 червня 2024 представник позивача Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, відповідно до якого просить: стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором б/н від 19.04.2021 у розмірі 101 725, 99 грн, яка складається з наступного: 69 183, 27 грн – заборгованість за кредитом; 32542, 72 грн – заборгованість по відсотках; витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028 грн.
18.10.2024 відповідач звернувся з зустрічною позовною заявою, відповідно до якої просить суд застосувати наслідки нікчемності до Договору про надання банківських послуг б/н від 19.04.2021 року за рахунком № НОМЕР_1 між ОСОБА_1 та АТ «Акцент Банк», в частині сплати відсотків за користування кредитом, а саме зобов`язати Акціонерне товариство «Акцент Банк» (ЄДРПОУ: 14360080, адреса: 49074, м. Дніпро, вул. Батумська, 11) перерахувати розмір грошових коштів, які повинен сплатити ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент Банк» без урахування незаконно нарахованих Акціонерним товариством «Акцент Банк» відсотків за користування кредитом та з урахуванням розміру перерахованих ОСОБА_1 коштів на рахунок.

Стислий виклад позиції позивача та відповідача

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 19.04.2021 ОСОБА_1 приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського (поточного) рахунку.
На підставі вказаної Анкети – Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг А-Банку відповідачем ініційовано встановлення кредитного ліміту на його банківський рахунок та отримання платіжної картки, як засобу доступу до зазначеного рахунку.
Відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 40,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та видано платіжну картку.
Відповідно до п.2.1.1.1.3 Умов та Правил, Клієнт погоджується з тим, що Кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь – який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) Кредитний ліміт.
Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписані нею Анкета-Заява про приєднання до Умов та Правил надання Банківських послуг у А-Банк разом з Умовами та правилами, які викладені на банківському сайті, складає між нею та Банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві.
АТ «А-Банк» свої зобов`язання за Договором та угодою виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит (встановив кредитний ліміт) у розмірі, відповідно до Умов договору, відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору.
Станом на 29.05.2024 відповідач має заборгованість у загальному розмірі 101 725, 99 грн, яка складається з наступного: 69 183, 27 грн – заборгованість за кредитом; 32542, 72 грн – заборгованість по відсотках.
Саме з огляду на вищезазначені обставини позивач і вимушений звернутися із позовом до суду.
Свої зустрічні позовні вимоги відповідач обґрунтовує тим, що під час укладення вказаного договору та його виконання АТ «Акцент- Банк» грубо і неодноразово порушив права споживача ОСОБА_1 унаслідок ведення недоброчесної підприємницької діяльності з несправедливими для споживача умовами та застосування технологій, що призводять до обману клієнтів (споживачів банківських послуг).
Згідно з ч. 3 ст. 5 Закону України «Про захист прав споживачів», захист прав споживачів, крім інших органів, здійснюють суди.
Акціонерним товариством «Акцент Банк» на підставі «Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ А-Банку» заключений з ОСОБА_1 Договір про надання банківських послуг б/н від 19.04.2021 (далі-Договір), під час звернення Позивача до Відповідача за відкриттям банківського рахунку та отриманням банківських карток.
На підставі вищезазначеного Договору було відкрито рахунок № НОМЕР_1 у АТ «Акцент-Банк».
Відповідно до виписки про рух коштів по картці з 19.04.2021 по 29.05.2024 сума зарахувань за означаний період складає 504 792,11 грн, сума витрат за вказаний період складає 606 518,1 грн, а заборгованість складає 101 725,99 грн.
Крім того, за вказаний період АТ «Акцент-Банк» ОСОБА_1 були нараховані та списані з рахунку відсотки за користування кредитом на загальну суму 32 542, 72 грн.
З такою інформацією та відповідно протиправними діями банку щодо нарахування невірної заборгованості ОСОБА_1 не погоджується.
Вносячи кошти, ОСОБА_1 поповнював картку, а не сплачував відсотки, так як не брав на себе жодних зобов`язань щодо сплати відсотків за користування коштами.
Нарахування відсотків за даним рахунком є безпідставним.
Відповідно до змісту «Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банку»: - «…ця анкета-заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг в АТ «А-Банк» між мною та АТ «А-Банк» становлять договір про надання банківських послуг, умови якого мені зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення».
Однак, у змісті зазначеної Анкети-заяви від 19.04.2024 року відсутні будь-які відомості а ні про: заключення саме КРЕДИТНОГО договору; визначення та погодження істотних умов кредитного договору (відсотки, розмір, строки, мета, та т.і.)
ОСОБА_1 безпосередньо особисто у відділенні Акціонерного товариства «Акцент Банк» отримано копію Паспорту споживчого кредиту від 19.04.2021 року.
У вказаному Паспорті споживчого кредиту зазначено у т.ч. наступне: «….Умови договору про споживчий кредит можуть відрізняться від інформації, наведеної в цьому Паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо.
Дата надання інформації: 19.04.2021. Ця інформація зберігає чинність та є актуальною до: 01/07/2021. Підпис кредитодавця. Підпис. Печатка».
Підтверджую отримання мною всіх пояснень, необхідних для забезпечення можливості оцінити чи адаптувати Договір до моїх потреб та фінансової ситуації, зокрема шляхом роз`яснення наведеної інформації, в тому числі суттєвих характеристик запропонованих послуг та певних наслідків, які вони можуть мати для мене, в тому числі у разі невиконання мною зобов`язань за таким договором. Підпис клієнта. ОСОБА_1 ».
Текст зазначених положень також свідчить про відсутність належним чином визначених та закріплених у Паспорті споживчого кредиту відомостей про заключення саме КРЕДИТНОГО ДОГОВОРУ, його конкретних істотних умовах (розміру кредиту, реальної річної процентної ставки, загальної вартості кредиту тощо), а крім того підтверджує що ці істотні умови Договору банківського рахунку на дату підписання Паспорту споживчого кредиту навіть ще не були визначені самим АТ «А-БАНК».
Підписання тексту зазначених положень Паспорту споживчого кредиту з боку Позивача свідчить лише про отримання ним пояснень і ознайомлення із інформацією про умови кредитування та спосіб подальшого визначення умов кредитного договору, а не про домовленість сторін і погодження ними умов (пунктів) договору, що суперечить вимогам статей 626 та 628 ЦК України.
Зазначений висновок підтверджується правовою позицією, висловленою у Постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23.05.2022 р. у справі № 393/126/20 паспорт споживчого кредиту є способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.
На думку ОП КЦС, потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця.
Таким чином, паспорт споживчого кредиту фактично є довідкою для споживача про умови кредитування, з якими банк зобов`язаний його ознайомити для прийняття споживачем усвідомленого рішення про наступне укладення кредитного договору.
Ознайомлення Позивача з паспортом споживчого кредиту, підписання такого паспорта не означає укладення кредитного договору.
Закон України «Про споживче кредитування» взагалі відносить Паспорт споживчого кредиту до інформації, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (стаття 9).
Таким чином, ОСОБА_1 у своїх договірних взаємовідносинах с АТ «А-БАНК» підтверджував та підтверджує лише свою згоду на відкриття карткового рахунку.
Однак, ОСОБА_1 ніколи не погоджувався та не підписував документів які б свідчили про погодження нарахування процентів та їх розмір, сплату комісії, неустойки та інших платежів.
ОСОБА_1 також не підписував і Умови і правила надання банківських послуг, (надалі за текстом також — «Умови»).
Оскільки відсутні достатні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовій формі ціну договору (у формі сплати процентів, комісії), а також відповідальність у вигляді неустойки за порушення термінів виконання договірних зобов`язань, банк має можливість вимагати лише фактично отриману та не повернуту суму кредиту, що відповідає вимогам частини 2 статті 530 ЦК України.
Станом на 19.04.2021 року, тобто на дату начебто ознайомлення та приєднання Позивача до Договору діяли Умови та Правила надання банківських послуг від 30.03.2021 року, які складаються з 315 сторінок.
На час звернення ОСОБА_1 до суду із зустрічним позовом діють вже Умови та Правила надання банківських послуг в редакції від 07.10.2024 року, які зберігаються на офіційному сайті банку та складають загалом вже 418 сторінок.
Більш того, банк по декілька разів на місяць змінює Умови та Правила надання банківських послуг та викладає на своєму офіційному сайті.
Так, за період з 19.04.2021 року по теперішній час Акціонерним товариством «Акцент Банк" в односторонньому порядку, без належного повідомлення Позивача та узгодження з ним, змінено більш ніж сто шістдесяти редакцій Умов та Правил надання банківських послуг.
Використані для регулювання правовідносин сторін Умови, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені.
Таким чином, зазначені вище об`єктивні обставини свідчать про те, що ОСОБА_1 звернувшись з метою отримання банківської картки до Акціонерного товариства «Акцент Банк», підписав для цього Заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг з метою отримання банківської картки, але на думку банку нібито заключив з ним кредитний договір на невизначених умовах, які АТ «Акцент Банк» при цьому вправі встановлювати самостійно та без узгодження із ОСОБА_1 , та які до цього часу так достеменно і невідомі ОСОБА_1 та й не погоджені ним.
Окрім того, статтею 18 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими.
Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.
Несправедливими є, зокрема, умови договору про надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі (п. 11 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів»).
У разі коли зміна положення або визнання його недійсним зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача договір може бути визнаним недійсним у цілому (п. 2 ч. 6 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів»).
Нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачяться на користь споживача (ч. 7 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів»).
Отже, зазначені положення Анкети-заяви від 19.04.2021 надають можливість Акціонерному товариству «Акцент Банк» права в односторонньому порядку змінювати будь-які умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі, що прямо суперечить п.11 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», та є несправедливими умовами договору.

Заяви, клопотанні, інші процесуальні дії у справі

01 липня 2024 року Ухвалою судді Анісімової Н.Д., провадження у зазначеній справі було відкрито.
25 вересня 2024 року Ухвалою суду, суддя Анісімова Н.Д., поновлено відповідачу строк для надання відзиву.
10.02.2025 Ухвалою суду, суддя Анісімова Н.Д. прийнято до провадження зустрічну позовну заяву відповідача до спільного розгляду; суд перейшов до розгляду справи в порядку загального позовного провадження з призначенням справи до підготовчого розгляду.
07.10.2025 відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим суддею визначена суддя Прийомова О.Ю.
10.10.2025 Ухвалою судді справа прийнята до провадження з призначенням підготовчого розгляду справи.
12 березня 2026 року Ухвалою суду підготовче провадження по справі було закрито з призначенням справи до її розгляду по суті.
В судове засідання відповідач не з`явився, про день та час судового розгляду справи повідомлялася належним чином.
Матеріали справи містять відзив на позовні вимоги позивача.
Представник позивача, у судове засідання не з`явився, про день слухання справи був повідомлений належним чином.
Матеріали справи містять клопотання про розгляд справи за відсутність представника, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити.
З урахуванням вищезазначених обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутність належним чином повідомлених сторін, за наявними матеріалами справи.
Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. 

Фактичні обставини, встановлені судом

Проаналізувавши матеріали справи,ретельно дослідивши надані докази, суд дійшов до наступного.
Матеріалами справи встановлено, що 19.04.2021 ОСОБА_1 приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського (поточного) рахунку.
На підставі вказаної Анкети – Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг А-Банку відповідачем ініційовано встановлення кредитного ліміту на його банківський рахунок та отримання платіжної картки, як засобу доступу до зазначеного рахунку.
Відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 40,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та видано платіжну картку.
Відповідно до п.2.1.1.1.3 Умов та Правил, Клієнт погоджується з тим, що Кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь – який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) Кредитний ліміт.
Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписані нею Анкета-Заява про приєднання до Умов та Правил надання Банківських послуг у А-Банк разом з Умовами та правилами, які викладені на банківському сайті, складає між нею та Банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві.
АТ «А-Банк» свої зобов`язання за Договором та угодою виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит (встановив кредитний ліміт) у розмірі, відповідно до Умов договору, відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору.
Станом на 29.05.2024 відповідач має заборгованість у загальному розмірі 101 725, 99 грн, яка складається з наступного: 69 183, 27 грн – заборгованість за кредитом; 32542, 72 грн – заборгованість по відсотках.

Нормативне обґрунтування. Оцінка аргументів сторін, висновки суду

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).
За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Також згідно положень ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно ч.2 ст. 612 ЦК України, боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
Відповідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Пунктом 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредитний договір укладається у письмовій формі, що вимагається приписами ст.1055 ЦК України.
Згідно п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Відповідно до ст.3, 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Згідно ст.3 Закону України «Про електронну комерцію», одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
Так, судом встановлено, що договірміж Акціонерним Товариством «Акцент-Банк» та ОСОБА_1 укладений в електронному вигляді та відповідачем підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. (а.с. 10-11)
З урахуванням вищезазначеного, встановивши, що без здійснення вказаних дій відповідачем, вищезазначений договір не міг бути укладений сторонами, суд дійшов висновку, що правочин, відповідно до Цивільного кодексу України, Закону України «Про електронну комерцію», за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, та укладення цього договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача.
Відповідач, підписавши Анкету-заяву підтвердив, що до укладення цієї угоди, ознайомився з актуальними Умовами та правилами надання банківських послуг в АТ «А-БАНК» (в т.ч. з правами та обов`язками), Тарифами, Паспортом споживчого кредиту, та до укладення цієї угоди йому надана повна інформація про фінансові послуги, у відповідності до ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Крім того, відповідач підтвердив, що дана анкета-заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг АТ «А-БАНК» між ним та АТ «А-БАНК» становлять договір про надання банківських послуг умови якого йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення, а також беззастережно погодився з тим, що Банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту. 
Погоджується з тим, що про зміну доступного розміру дозволеного кредитного ліміту Банк повідомляє його шляхом надсилання повідомлень дистанційними каналами обслуговування. 
Решта умов, передбачених частиною 1 статті 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» визначені в Договорі. 
Відповідач засвідчив генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, що буде використовуватись для накладення удосконаленого електронного підпису у мобільному додатку ABank24 з метою засвідчення його дій згідно з Умовами та правилами надання банківських послуг, що підтверджується копією Анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в АТ «А-БАНК» від 19.04.2021, яка підписана відповідачем власноручним (цифровим) підписом відповідача (а.с. 10).
Відповідач ознайомився з паспортом споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» від 19.04.2021, що підтверджується копією вищевказаного паспорту споживчого кредиту (а.с. 11), який підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису, що прирівнюється до власноручного підпису.
На підставі вищевказаної Анкети-заяви відповідачу відкрито рахунок № НОМЕР_1 та видано наступні картки: № НОМЕР_2 , строком дії до грудня місяця 2027 року; № НОМЕР_3 , строком дії до грудня місяця 2028 року; № НОМЕР_4 , строком дії до грудня місяця 2028 року, що підтверджується довідкою за картами (а. с. 21).
Розмір встановленого кредитного ліміту відповідача за кредитним договором № б/н від 19.04.2021 неодноразово змінювався та станом на 29.03.2024 становив 69200 грн, що підтверджується довідкою за лімітами АТ «А-Банк» за період з 19.04.2021 по 29.05.2024 (а. с. 22), випискою по картці (а. с. 12-20).
За наданим позивачем розрахунком (а. с. 6-9) станом на 29.05.2024 розмір заборгованості відповідача становить 101 725,99 грн, з яких: 69 183, 27 грн – заборгованість за наданим кредитом (тілом кредиту); 32 542, 72 грн - заборгованість за процентами.
Статтею 81 ЦПК України встановлено обов`язок сторін довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
З виписки за картковим рахунком відповідача вбачається, що позичальник користувався кредитними коштами, частково виконував свої кредитні зобов`язання щодо повернення цих коштів, виконував перекази грошових коштів, розраховувався кредитними коштами за товари та послуги, поповнював мобільний номер телефону, поповнював готівкою свої картки та здійснював інші розрахунки та операції. (а.с. 20)
Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». 
Згідно із вказаною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Відповідно до пунктів 60-62, 65 Положення «Про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України», затвердженого постановою Правління НБУ № 75 від 04.07.2018 року, особові рахунки є регістрами аналітичного обліку, що вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня. Форма особових рахунків затверджується банком самостійно залежно від можливостей програмного забезпечення. Особові рахунки та виписки з них мають містити такі обов`язкові реквізити: 1) номер особового рахунку; 2) дату здійснення останньої (попередньої) операції; 3) дату здійснення поточної операції; 4) код банку, у якому відкрито рахунок; 5) код валюти; 6) суму вхідного залишку за рахунком; 7) код банку-кореспондента; 8) номер рахунку кореспондента; 9) номер документа; 10) суму операції (відповідно за дебетом або кредитом); 11) суму оборотів за дебетом та кредитом рахунку; 12) суму вихідного залишку.
Виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Інформація про стан особових рахунків клієнтів може надаватись їх власникам та органам, які мають право на отримання такої інформації згідно із законодавством України.
У висновку Верховного Суду у постанові від 14.04.2021 по справі № 759/11453/20, зазначене наступне: «відповідачем не спростовано фактичне користування кредитними коштами, що слідує з виписки за його картковим рахунком, що міститься в матеріалах справи, які є належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, що відповідає пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, та узгоджується з правовою позицією, висловленою у постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18-ц (провадження № 61-9618св19)».
Таким чином, виписка по особовому рахунку відповідача, що міститься в матеріалах справи, є належним доказом отримання кредитних коштів, їх суми та розміру сплачених коштів на погашення заборгованості.
Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що між сторонами виникли кредитні правовідносини, разом з тим, судом встановлено, що анкета-заява від 19.04.2021 про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг не містить умов щодо розміру процентної ставки, сум комісії, строку повернення кредиту (користування ним).
Пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором, позивач просив, окрім тіла кредиту, стягнути також заборгованість за відсотками в обґрунтування якої посилається на Умови та правила надання банківських послуг, а також Тарифи, в яких визначені пільговий період користування коштами, процентна ставка, неустойка, їх розміри та порядок нарахування, а також інші умови.
Разом з тим, матеріали справи не містять підтвердження, що саме з доданими позивачем до позовної заяви Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами ознайомився та погодився відповідач, підписуючи 19.04.2021 анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, що саме зазначені документи містили умови щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, і саме у тих розмірах, які застосовані банком у наданому ним розрахунку заборгованості.
Враховуючи відсутність підтвердження щодо конкретно запропонованих відповідачу Умов та правил банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами, комісії, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача, неодноразово змінювалися банком. 
Крім того, наданий позивачем витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ «А-Банк», що розміщений на сайті позивача, не містить підпису відповідача, що підтверджували б ознайомлення із ними, в матеріалах справи відсутні докази того, що саме ця редакція Умов та правил надання банківських послуг у АТ «А-Банк» діяла на момент підписання анкети-заяви.
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20 (провадження № 61-14545сво20) вказано, що потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. 
Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднанням є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розробляє підприємець (в цьому випадку - АТ «Акцент-Банк»).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. 
Тому з огляду на зміст ст. ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Отже, ознайомлення відповідача з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. 
Згідно ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Конституційний Суд України у рішенні у справі за конституційним зверненням громадянина щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі № 1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи ч. 4 ст. 36 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.
З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.
Отже, оскільки Банком не підтверджено належним чином існування за вказаним кредитним договором визначеного позивачем розміру відсотків, суд приходить висновку про недоведеність позовних вимог Банку щодо стягнення з відповідача заборгованості за відсотками за користування кредитом у розмірі 32542,72 грн.
Разом з тим, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, а також вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд дійшов висновку, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.
Оскільки відповідачем не спростовано розміру заборгованості за тілом кредиту за розрахунком позивача, у сумі 69183, 27 грн, то вказана сума заборгованості підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в повному обсязі.
На підставі вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги АТ «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню в частині стягнення заборгованості за кредитом (тіла кредиту).
Щодо зустрічних позовних вимог, суд зазначає наступне.
Велика Палата Верховного Суду у пунктах 71-73 постанови від10 квітня 2019 року у справі № 463/5896/14-ц (провадження № 14-90 цс19) дійшла таких висновків: недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). 
У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (абзац перший частини другої статті 215 ЦК України); якщо недійсність певного правочину встановлена законом, тобто якщо цей правочин нікчемний, позовна вимога про визнання його нікчемним не є належним способом захисту права чи інтepecy позивача; за наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину.
У пунктах 74, 75 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі № 916/3156/17 (провадження № 12-304гс18) сформульовано висновки про те, що такий спосіб захисту цивільних прав та інтересів, як визнання правочину недійсним, застосовується до оспорюваних правочинів; за наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового ршення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину.
Отже, якщо сторона правочину вважає його нікчемним, то така сторона за загальним правилом може звернутися до суду не з вимогою про визнання нікчемного правочину недійсним, а за застосуванням наслідків виконання недійсного правочину (наприклад, з вимогою про повернення одержаного на виконання такого правочину), обґрунтовуючи свої вимоги нікчемністю правочину. 
Якщо ж інша сторона звернулася до суду з вимогою про виконання зобов`язання з правочину в натурі, то відповідач вправі не звертатись з вимогою про визнання нікчемного правочину недійсним (зустрічною чи окремою), а заперечувати проти позову, посилаючись на нікчемність правочину. 
Суд повинен розглянути такі вимоги i заперечення й вирішити спір по суті; якщо суд дійде висновку про нікчемність правочину, то суд зазначає цей висновок у мотивувальній частині судового рішення в якості обґрунтування свого висновку по суті спору, який відображається у резолютивній частині судового рішення.
Окрім того, застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так i від характеру його порушення, невизнання або оспорення. 
Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. 
Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження №14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18), від 01 жовтня 2019 року у справі № 910/3907/18 (провадження № 12-46гс19). 
Застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача без необхідності повторного звернення до суду (пункт 98 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 лютого 2021 року у справі № 910/2861/18 (провадження № 12-140гс19)).
Велика Палата Верховного Суду знов наголошує, що судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту. 
Taкi висновки сформульовані в пункті 63 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18 (провадження № 12-204гс19), пункт 6.13 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (провадження № 12-80гс20). Судове рішення щодо правових наслідків недійсного правочину, в якому суд у мотивувальній частині робить висновки щодо дійсності чи нікчемності правочину, відповідає зазначеному принципу.
Відповідно до частини першої статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
За правилами вказаної статті реституція як спосіб захисту цивільного права застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним.
Зважаючи на доведеність вимоги позову про нікчемність кредитного договору в частині визначення кредитором відсотків в односторонньому порядку та списання їх з внесених позивачем коштів у розмірі, що не визначений позичальником, суд вважає зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1 до АТ «Акцент - Банк» про захист прав споживачів та застосування наслідків нікчемності до Договору про надання банківських послуг – задовольнити, застосувати наслідки нікчемності до Договору про надання банківських послуг б/н від 19.04.2021 року за рахунком № НОМЕР_1 між ОСОБА_1 та АТ «Акцент Банк», в частині сплати відсотків за користування кредитом, а саме зобов`язати Акціонерне товариство «Акцент Банк» (ЄДРПОУ: 14360080, адреса: 49074, м. Дніпро, вул. Батумська, 11) перерахувати розмір грошових коштів, які повинен сплатити ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент Банк» без урахування нарахованих Акціонерним товариством «Акцент Банк» відсотків за користування кредитом та з урахуванням розміру перерахованих ОСОБА_1 коштів на рахунок.
.
Вирішення питання щодо судових витрат.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У зв`язку з частковою обґрунтованістю позовних вимог вимоги щодо стягнення з відповідача суми судового збору на користь позивача підлягають частковому задоволенню, пропорційно розміру задоволених вимог у загальному розмірі 2059, 32 грн, що вираховується наступним чином: 101 725, 99 грн /заявлені позовні вимоги/: 69 183, 27 грн /задоволені позовні вимоги/=1,4703842; 3028 грн/ сума сплаченого судового збору/: 1,4703842= 2059, 32 грн.

Керуючись ст. ст. 530, 549, 629, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 83, 263, 264, 265, 280 - 281, 354 ЦПК України , суд, -

УХВАЛИВ :

Позовну заяву Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити частково.
Стягнути зОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "АКЦЕНТ-БАНК", кредитну заборгованість станом на 29.05.2024 у загальному розмірі 69 183,27 грн, яка складається з: 69 183, 27 грн – заборгованості за кредитом (тіла кредиту).
Стягнути зОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "АКЦЕНТ-БАНК", витрати, пов`язані із оплатою судового збору в розмірі 2059,32 грн.
В іншій частині в задоволені позовних вимог Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» - відмовити.
Зустрічні позовні вимоги  ОСОБА_1 до АТ «Акцент - Банк» про захист прав споживачів та застосування наслідків нікчемності до Договору про надання банківських послуг – задовольнити. 
Застосувати наслідки нікчемності до Договору про надання банківських послуг б/н від 19.04.2021 року за рахунком № НОМЕР_1 між ОСОБА_1 та АТ «Акцент Банк», в частині сплати відсотків за користування кредитом, а саме зобов`язати Акціонерне товариство «Акцент Банк» (ЄДРПОУ: 14360080, адреса: 49074, м. Дніпро, вул. Батумська, 11) перерахувати розмір грошових коштів, які повинен сплатити ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент Банк» без урахування нарахованих Акціонерним товариством «Акцент Банк» відсотків за користування кредитом та з урахуванням розміру перерахованих ОСОБА_1 коштів на рахунок.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: Акціонерне товариство «Акцент-Банк», код ЄДРПОУ: 14360080, МФО 307770, що знаходиться за адресою: 49074, місто Дніпро, вулиця Батумська, 11.
Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_1 .
Повний текст рішення складений 05 травня 2026 року.

Суддя: