справа № 757/8961/24 головуючий у суді І інстанції Остапчук Т.В.
провадження № 22-ц/824/8990/2026 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Фінагеєв В.О.

П О С Т А Н О В А
Іменем України

29 травня 2026 року м. Київ

Київський апеляційний суд
у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Фінагеєва В.О. (суддя-доповідач), Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 08 грудня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Остапчук Т.В, у м. Києві, у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Комерційний Банк «Приватбанк» про визнання права власності, - 
В С Т А Н О В И В:

У лютому 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом та просив визнати його власником грошових коштів в сумі 41 576,20 грн. на його банківському рахунку  № НОМЕР_1 в АТ «КБ «ПриватБанк» станом на 03 травня 2022 року.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у травні 2022 позивачу стало відомо, що з його рахунку зникли грошові кошти, у зв`язку з цим, останній звернувся до АТ «КБ «Приватбанк». Протягом двох років відповідач відмовляється визнавати за позивачем право власності на зниклі кошти з його рахунку, а тому останній звернувся до суду за захистом своїх прав.
Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 08 грудня 2025 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1  просить скасувати рішення суду першої інстанції через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги  ОСОБА_1 , зазначає, що під час розгляду справи суддя Остапчук Т.В. в судовому засіданні судове рішення не оголошувала. Через 22 місяці суддя Остапчук Т.В. за не відомих обставин 24 грудня 2025 року виготовила підроблене судове рішення від 08 грудня 2025 року про відмову у задоволенні позову про стягнення коштів, якого ОСОБА_1 до суду не подавав. Текст рішення суду не стосується змісту позовної заяви та предмету доказування.
У відзиві на апеляційну скаргу АТ «КБ «ПриватБанк» вказує, що доводи апеляційної скарги є безпідставними, не мають законодавчого обґрунтування, через що скарга не може бути задоволена. Судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм процесуального права та правильним застосуванням норм матеріального права.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України. 
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. 
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що обставини щодо правової природи бонусів, обліковуваних на бонусному рахунку «Бонус Плюс», а також відсутності у клієнта права власності на такі бонуси та права вимоги їх отримання у грошовій формі, вже були встановлені рішенням Печерського районного суду міста Києва від 06 листопада 2023 року, яке залишене без змін постановою Київського апеляційного суду від 22 квітня 2024 року, та набрали законної сили.
Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.
Частиною 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Вказані принципи знайшли своє втілення і в нормах цивільного процесуального законодавства, а саме ст. ст. 2, 12, 13 ЦК України.
Судом встановлено, що 05 січня 2017 року позивач ОСОБА_1 уклав з АТ «КБ «Приват Банк» Договір № SAMDNWFD0071440638300 про вклад «Депозит Плюс» строковий на 12 місяців з правом поповнення та із щомісячною виплатою процентів по вкладу за ставкою 18% річних. При цьому, згідно з умовами додаткової угоди до договору окремі суми нарахованих процентів по вкладу в розмірі 2% річних щомісячно зараховувались на окремий бонусний банківський рахунок «Бонус Плюс».
Згідно з ч. 1 та 2 ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.
Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 цього Кодексу).
Відповідно до ч. 1 ст. 1061 ЦК України, банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу.
Позивач вказує, що у квітні 2022 року на його бонусному рахунку № НОМЕР_1 було 41 576,00 грн.
Відповідно до ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Невід`ємною частиною договору банківського обслуговування є Умови і правила надання банківських послуг (далі - Умови), розміщених на офіційному сайті АТ КБ «ПриватБанк» у мережі Інтернет. Укладання такого договору здійснюється на підставі заяви про приєднання та відповідає статтям 633, 634 Цивільного кодексу України.
Так, згідно з Договором № SAMDNWFD0071440638300 про вклад «Депозит Плюс» строковий на 12 місяців позивач своїм підписом підтвердив, що ознайомлений з вказаними Умовами та Правилами надання банківських послуг, які розміщено на сайті pb.ua і приєднується до них.
Пунктом 1.1.1.9. Умов в редакції від 01.04.2022 року передбачено, що «Бонус Плюс» - електронний платіжний засіб міжнародної платіжної системи VISA Int. чи MasterCard, емітований ПриватБанком, який має додаткові властивості (накопичення на окремому рахунку бонусів і/або знижок).
Згідно з п. 1.1.1.8 Умов в редакції від 01.04.2022 року бонус це сума коштів, яка зараховується на Бонусний рахунок клієнта після здійснення видаткових операцій у терміналах Торговця, що бере участь у спільній з Банком програмі «Бонус Плюс». Бонус виникає за рахунок наданої Торговцем знижки. Обсяг коштів, що зараховуються у вигляді Бонусу, залежить від умов участі у спільній програмі конкретного Торговця (виходячи з розміру знижки), у якого здійснюється операція, і розраховується як відсоток від її розміру. ОСОБА_2 для розрахунків можливе в терміналах Торговця, що бере участь у спільній з Банком програмі «Бонус Плюс» (мережа «Бонус Плюс»). Сторони узгодили, що клієнт має право перерахувати кошти, що знаходяться на Бонусному рахунку, на благодійність.
Пунктом 1.1.1.10 Умов в редакції від 01.04.2022 року встановлено, що бонусний рахунок це спеціальний рахунок, що відкривається Банком для обліку в електронному вигляді бонусів Держателя картки за попередньо здійсненими операціями з платіжною карткою. Бонусний рахунок функціонує для обліку кредиторської заборгованості Банку перед Торговцем в сумі наданих знижок Держателю картки Банку в валюті гривня та не є поточним рахунком.
Виходячи із норм Умов правова природа обліку на бонусному рахунку бонусів дає право стверджувати, що бонуси на бонусному рахунку(не є власністю) не належать держателю картки (фізичній особі). На бонусному рахунку обліковується кредиторська заборгованість Банку перед Торговцями в сумі наданих знижок Держателю (тобто не кошти клієнта). Крім того, згідно Умов держатель картки (фізична особа) не має прав вимоги на отримання таких бонусів у грошовій формі, а використання бонусів для розрахунків обмежено програмою (мережею) «Бонус Плюс». Винятком було перерахування бонусів на благодійність.
Позивач зазначає, що кошти з бонусного рахунку на банківські рахунки сторонніх осіб незаконно перерахували працівники відповідача та після 30 квітня 2022 року всі кошти з бонусного рахунку № НОМЕР_1 в сумі 41 576,00 грн. за невідомих позивачу обставин, зникли.
Відповідно до п. 1.1.5.1. Умов зміни та доповнення до цього Договору вносяться Банком в односторонньому порядку у випадках, не заборонених чинним законодавством України, шляхом його розміщення на цьому сайті у новій редакції. Про такі зміни Банк повідомляє клієнтів шляхом використання будь-якого з наступних каналів: розміщення інформації на офіційному сайті Банку www:privatbank.ua; розміщення інформації у відділеннях Банку; смс-повідомлення на фінансовий номер телефону Клієнта, повідомлення на електронну пошту клієнта; інформування у Системі «Приват24» або «Приват24 для бізнесу»; IVR-дзвінки; повідомлення через банкомати та термінали самообслуговування; месенджери (Telegram, Viber та ін.), шляхом направлення листа поштою тощо.
08 липня 2022 року позивач подав відповідачу скаргу (вх. № 235-ВБ), в якій вимагав письмово його повідомити про те, що станом на 28 квітня 2022 року на його бонусному рахунку «Бонус Плюс» № НОМЕР_1 були кошти в розмірі 41 576,00 грн. На вказану скаргу відповідач надав відповідь від 11 липня 2022 року № 20.1.0.0.0/7-2200708/15263, в якій навів аналогічні доводи, подані у відповіді Банку від 24 травня 2022 року № 20.1.0.0.0/7-220519/8946 на заяву позивача від 19 травня 2022 року № 175-ВБ.
Також Банк вказав, що не використані позивачем бонуси у розмірі 41 576,20 грн. були перераховані на рахунок Збройних Сил України.
Аналізуючи положення Договору № SAMDNWFD0071440638300 про вклад «Депозит Плюс» строковий на 12 місяців, а саме обізнаності позивача з Умовами та Правилами надання банківських послуг, які розміщено на сайті pb.ua, та до яких позивач приєднався, а також відповідно до пунктів 1.1.1.8, 1.1.1.9, 1.1.1.10, 1.1.5.1 передбачено, що вказаний бонусний рахунок - це спеціальний рахунок, що містить не кошти в грошовій формі, а бонуси. Бонуси на бонусному рахунку не належать (не є власністю) держателя картки (фізичній особі). На бонусному рахунку обліковується кредиторська заборгованість Банку перед Торговцями в сумі наданих знижок Держателю (тобто не кошти клієнта). Крім того, згідно Умов держатель картки (фізична особа) не має прав вимоги на отримання таких бонусів у грошовій формі.
За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що спірні бонуси, облік яких здійснювався на бонусному рахунку «Бонус Плюс», відповідно до умов договору та Умов і Правил надання банківських послуг, не є об`єктом права власності позивача, а відтак відсутні правові підстави для визнання за позивачем права власності на зазначені бонуси.
Суд першої інстанції обґрунтовано врахував, що обставини щодо правової природи бонусів, облікованих на бонусному рахунку «Бонус Плюс», а також відсутності у клієнта права власності на такі бонуси та права їх отримання у грошовій формі, вже були встановлені рішенням Печерського районного суду міста Києва від 06 листопада 2023 року, яке залишене без змін постановою Київського апеляційного суду від 22 квітня 2024 року, та набрали законної сили.
Відповідно до частини четвертої статті 82 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду, що набрало законної сили, не підлягають доказуванню при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не розглянуто позовну заяву в межах заявлених вимог, колегія суддів відхиляє, оскільки хоча в рішенні суду і зазначено про стягнення коштів, при цьому з тексту рішення суду вбачається, що суд першої інстанції розглядав справу в межах заявлених позовних вимог, а саме про визнання права власності на грошові кошти (а.с. 167).
Відповідно до ч.1 ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Згідно з нормами ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.
Стаття 76 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а відповідно до ч. 2 ст. 78 цього ж Кодексу обставини справи, які за законом мають бути підтверджені засобами доказування, не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування.
Відповідно до ст. 95 ЦПК України, письмовими доказами є будь-які документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.
Відповідно до ч. 1 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Заявляючи позовну вимогу про визнання права власності на грошові кошти, позивач не звернув уваги, що право власності виникає лише щодо майна, яке належить особі на законних підставах, а умовами укладеного між сторонами договору прямо передбачено, що бонуси не є коштами клієнта та не підлягають отриманню у грошовій формі, а тому заявлені позовні вимоги є безпідставними.
Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції виніс рішення з неповним з`ясуванням обставин справи, невідповідністю висновків обставинам справи, колегія суддів відхиляє, оскільки вони не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду.
З огляду на викладене, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, судом повно з`ясовані фактичні обставини справи, які мають істотне значення для справи в межах наданих сторонами доказів.
Судом враховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразова відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Руїз Торія проти Іспанії). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанції просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх».
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 375, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Печерського районного суду м. Києва від 08 грудня 2025 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених частиною 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Судді Фінагеєв В.О.

Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.