Справа № 948/159/26 
Номер провадження 2/948/297/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

08.05.2026 Машівський районний суд Полтавської області в складі: 
головуючого – судді     Косик С.М., 
за участю секретаря     Ткач Н.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Машівка цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Єврокредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

у с т а н о в и в :

у березні 2026 року до Машівського районного суду Полтавської області надійшла вказана позовна заява, в якій позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 115 662,45 грн, понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 2 662,40 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 11 200,00 грн, мотивуючи тим, що 10.09.2021 між АТ «Мегабанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №17-206-868-2-21-Г (з ануїтетними платежами) приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (індивідуальна частина), за умовами якого позичальнику надано кредитні кошти в сумі та на умовах, визначених договором, які позичальник зобов`язується повернути, сплатити проценти та інші платежі згідно з додатками до договору. 
03.09.2024 між ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс» та АТ «Мегабанк» укладено договір №GL1N426240 про відступлення прав вимоги, у відповідності до умов якого до ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс» набуло право вимоги до боржників за основними договорами, в тім числі і право вимоги до відповідача-боржника за кредитним договором №17-206-868-2-21-Г.
27.12.2024 між ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс» та ТОВ «ФК Єврокредит» укладено договір №1/12 про відступлення прав вимоги, за умовами якого до ТОВ «ФК Єврокредит» перейшло право вимоги до відповідача-боржника за кредитним договором №17-206-868-2-21-Г від 10.09.2021 (а.с.2-10).
У відзиві на позов представник відповідача Жаголкін О.В. повідомив, що відповідач з вимогами позовної заяви погодитись не може з наступних підстав.
Отримавши 10.09.2021 від АТ «Мегабанк» грошові кошти в сумі 64 000,00 грн, з вересня 2021 року відповідач почав сплачувати різні грошові суми щомісяця, вважаючи, що погашає кредит. Останній платіж по погашенню кредиту був ним здійснений 01.06.2022. Всього відповідачем в рахунок погашення кредиту було сплачено 24 746,00 грн.
У подальшому відповідачу було повідомлено про направлення йому банком письмового повідомлення рахунку для погашення заборгованості за кредитом, оскільки розрахунковий рахунок, на який зараховувались перераховані ним раніше кошти закрито у зв`язку з позбавленням АТ «Мегабанк» ліцензії. Відповідач стверджує, що банк своїми недобросовісними діями позбавив його можливості вчасно сплачувати заборгованість за кредитом, не повідомивши про рахунок та 17.12.2025 він отримав лист від невідомого товариства про сплату коштів.
Відповідач стверджує, що кредитний договір №17-206-868-2-21-Г від 10.09.2021 ним не підписаний, тобто є нікчемним за своєю суттю через недодержання письмової форми і вважається неукладеним. Непідписання кредитного договору однією із сторін тягне за собою його нікчемність (недійсність в силу закону), оскільки договір вважається неукладеним.
Отже, нікчемний правочин є недійсним з моменту вчинення в силу закону, не потребує судового визнання та не створює юридичних наслідків, крім пов`язаних з його недійсністю. Нікчемний правочин не створює прав та обов`язків для сторін з моменту його вчинення та кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні все отримане за правочином.
Відповідач зазначає, що від АТ «Мегабанк» ним отримано грошові кошти у сумі 64 000,00 грн, у рахунок погашення заборгованості ним було сплачено 24 746,00 грн, тому на даний час він повинен повернути ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ», як новому кредитору, починаючи з 27.12.2024, грошові кошти у розмірі 39 253,00 грн.
Посилаючись на судову практику, відповідач зазначає, що підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію. Правочин, який не вчинено, не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено. Усі дії, пов`язані з нікчемним кредитним договором №17-206-868-2-21-Г від 10.09.2021 між ОСОБА_1 та АТ «Мегабанк» також є нікчемними.
Виходячи з вище наведеного, відповідач уважає, що вимоги до нього зі сторони позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 115 662,45 грн є безпідставними та незаконними, а тому просить суд відмовити ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» у повному обсязі, так як предмет оспорювання є нікчемним (недійсним) (а.с.92-98).
Ухвалою від 11.03.2026 Машівський районний суд Полтавської області відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначив судове засідання для розгляду справи по суті (а.с. 84).
У судове засідання представник позивача не з`явився, у змісті позовної заяви просить розглядати справу за його відсутності, не заперечує проти ухвалення заочного рішення (а.с.9 на зв.), а також подав клопотання про розгляд справи без його участі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення (а.с.122).
Відповідач та його представник проти задоволення позову заперечували з підстав, викладених у відзиві на позов, покликаючись зокрема на нікчемність кредитного договору, оскільки він не підписаний відповідачем. Відповідач також пояснив, що дійсно, отримав в АТ «Мегабанк» кредит в розмірі 64 000,00 грн, до лютого 2022 року сплачував за договором, проте після повномасштабного вторгнення рф, банк припинив свою діяльність, а тому він не мав можливості погашати борг.
Суд, з`ясувавши правову позицію сторін та, дослідивши надані письмові докази, дійшов такого висновку.
Судом установлено, що 10.09.2021 ОСОБА_1 підписав власноруч Заяву – Анкету на отримання кредиту у розмірі 64 000,00 грн, строком на 60 місяців, процентною ставкою 10,00%, щомісячною комісією 1,9% від суми кредиту та цього ж числа між АТ «Мегабанк» та відповідачем був укладений кредитний договір №17-206-868-2-21-Г (з ануїтет ними платежами) приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (індивідуальна частина) (а.с.54, 59, 112-117).
Також ОСОБА_1 підписав Паспорт споживчого кредиту, в якому зазначені основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, зокрема сума кредиту 64 000,00 грн готівкою у день підписання договору, строком на 60 місяців, процентною ставкою 10,00% річних та комісійною винагородою за обслуговування кредитної заборгованості 1,90% від суми кредиту. 
Загальні витрати за кредитом 91 157,67 грн, орієнтовна загальна вартість кредиту 155 157,67 грн, реальна річна процентна ставка 51,4257% річних (а.с.56-57).
10.09.2021 ОСОБА_1 підписав Заяву на видачу готівки №TR.3151032.12055.46 згідно договору №17-206-868-2-21-Г (а.с.58).
На а.с.55 зазначена Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором, в якій зазначені дати платежу, сума платежу за розрахунковий період, проценти за користування кредитом та інші види платежів за кредитом, зокрема за обслуговування кредитної заборгованості.
Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.ст. 628, 629 ЦК України).
Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
За правилом ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.
Суд уважає що доводи відповідача щодо неукладення Кредитного договору не відповідають наданим суду доказам та є безпідставними.
Заяву – Анкету на отримання кредиту укладено в письмовій формі, сторонами досягнуто згоди з усіх істотних умов договору, зокрема, валюту кредитування, розміру тіла кредиту, порядок та розмір процентної ставки за його користування, строк кредитування, права та обов`язки сторін, їх відповідальність, тощо.
Відповідач отримав кредит у визначеному в заяві-анкеті розмірі та користувався кредитними коштами, що не заперечується відповідачем, а також підтверджується квитанцією про видачу кредиту (а.с.108) та виписками з особового рахунка відповідача ОСОБА_1 за періоди з 03.12.2022 по 03.09.2024 та з 10.09.2021 по 02.12.2022 (а.с.31-39, 41-43).
Відповідно до довідки-розрахунку заборгованості, наданої АТ «Мегабанк», загальна сума заборгованості ОСОБА_1 становить 115 662,45 грн, з яких: 58 627,71 грн заборгованість за кредитом, 23 377,33 грн заборгованість по сплаті відсотків, 33 657,41 грн – заборгованість по сплаті комісії (а.с.40,53).
03.09.2024 відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом № GFD001-UA-20240618-01260 від 09.07.2024, між АТ «Мегабанк» та ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс» був укладений Договір № GL1N426240 про відступлення прав вимоги (а.с. 13-15).
Отже, ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс» набуло право вимоги до боржників за основними договорами, в тому числі і за кредитним договором №17-206-868-2-21-Г від 10.09.2020 року, відповідно до якого боржником є ОСОБА_1 , що також підтверджується Реєстром договорів, права вимоги за якими відступаються та боржників за договорами, що є витягом з додатку №1 до договору № GL1N426240 (а.с.44). 
Як видно з платіжної інструкції №66895 від 31.07.2024, ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс» здійснило оплату АТ «Мегабанк» згідно договору № GL1N426240 від 03.09.2024 (а.с.16).
27.12.2024 ТОВ «Фінансова Компанія «Мустанг Фінанс» уклало з ТОВ «ФК Єврокредит» договір № 1/12 про відступлення прав вимоги, у відповідності до умов якого, ТОВ «Фінансова Компанія «Мустанг Фінанс» передає (відступає) ТОВ «ФК Єврокредит» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК Єврокредит» приймає належні ТОВ «Фінансова Компанія «Мустанг Фінанс» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрах боржників (а.с.11-12).
Відповідно до Витягу з Додатку № 1 до Договору № 1/12 про відступлення прав вимоги від 27.12.2024, до ТОВ «ФК Єврокредит» перейшло і право вимоги за Кредитним договором №17-206-868-2-21-Г від 10.09.2020, до відповідача в розмірі 115 662,45 грн (а.с.30).
Відповідно платіжних інструкцій, зазначених на а.с.29, позивачем здійснено сплату ТОВ «Фінансова Компанія «Мустанг Фінанс» за договором факторингу №1/12 від 27.12.2024.
02.12.2025 ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» було направлено відповідачу вимогу (повідомлення) про відступлення права вимоги за договором №17-206-868-2-21-Г від 10.09.2021, усунення порушення зобов`язання та сплату неповернутої суми кредиту, нарахованих відсоток та комісії у загальній сумі 115 662,45 грн протягом тридцяти днів з дати отримання вимоги (а.с.45).
Згідно з ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
В силу ч.1 ст. 1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Статтею 525 Цивільного кодексуУкраїни визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.
Згідно із ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
Навіть неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. Тобто факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань, та не може бути підставою для відмови у стягненні заборгованості за кредитним договором на користь нового кредитора.
Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 06 лютого 2018 року у справі № 278/1679/13-ц.
Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України).
За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» та Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254 виписка з особового рахунку клієнта банку має статус первинного документа.
Така позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, що викладені у постанові від 30 листопада 2022 року у справі № 214/6975/15-ц.
Таким чином, наданий позивачем доказ у виді виписки з особового рахунку є належним доказом на підтвердження факту отримання відповідачем кредитних коштів.
Крім того, з розрахунку заборгованості та виписки з особового рахунку клієнта банку слідує, що ОСОБА_1 здійснював погашення кредитної заборгованості, що свідчить про визнання ним боргу за кредитним договором і обов`язків, які виникли з цього договору.
Разом з тим, позовні вимоги щодо стягнення щомісячної комісійної винагороди за обслуговування кредиту суд уважає необґрунтованими, оскільки кредитний договір (Заява на отримання кредиту) від 10.09.2021 не містить опису послуги, за яку здійснюється щомісячне нарахування комісійної винагороди, а тому у стягненні заборгованості за комісією в розмірі 33 657,41 грнпотрібно відмовити. 
На думку суду банк не мав права встановлювати до кредитного договору комісію за розрахунково-касове обслуговування, за дії, які банк вчиняє на власну користь, з огляду на те, що отримує прибуток у вигляді відсотків за користування кредитними коштами, а також з метою встановлення правовідносин між ним та боржником. 
Така умова договору є нікчемною та не потребує визнання недійсною, Вказаний висновок був підтверджений судом касаційної інстанції - постанова Верховного Суду від 14.09.2022 у справі № 712/12028/20.
У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до ч. 1 та 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Відповідно до висновку Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21, якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до ч. 1 та 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Комісія за обслуговування кредитної заборгованості не є банківською послугою в розумінні Закону України «Про банки і банківську діяльність», за яку позикодавець може отримувати будь-яку плату чи винагороду.
Позикодавець не був позбавлений можливості надати докази на підтвердження справедливості умов договорів щодо встановленої комісії, зокрема з урахуванням переліку та обсягу послуг, які надаються банком за таку плату.
Враховуючи викладене, суд дходить висновку про нікчемність пунктів договору, якими було встановлено стягнення щомісячної комісійної винагороди за обслуговування кредиту зі споживача, і такий висновок відповідає чинній правозастосовній практиці.
Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
За правилами вказаної статті реституція як спосіб захисту цивільного права застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним.
Отже, з відповідача на користь позивача потрібно стягнути заборгованість за кредитним договором №17-206-868-2-21-Г від 10.09.2021 року у розмірі 82 005,04 грн, з яких: заборгованість за основним боргом 58 627,71 грн, заборгованість за відсотками 23 377,33 грн, та позов в цій частині задовольнити. 
Згідно з частинами першою, другою статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно зі ст. 141 ЦПК України, оскільки позов задоволено частково, а тому з відповідача на користь позивача потрібно стягнути пропорційно розміру задоволених позовних вимог судовий збір у розмірі 1887,00 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з п. 1 ч. 3 цієї статті до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
У ч. 2 ст. 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
До позовної заяви ТОВ «ФК Єврокредит» додано: ордер на надання правничої допомоги від 11.08.2025, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 04.07.2024, договір про надання правничої допомоги №1/07 від 01.07.2025, акт приймання-передачі послуг з правничої допомоги №12100208 від 05.01.2026 (а.с.19,22, 23-28,52).
Згідно з договором про надання правової допомоги між ТОВ «ФК Єврокредит» та АО «Альянс ДЛС» сторони визначили предмет договору у виді юридичної допомоги в обсязі та на мовах, передбачених даним договором. Пунктом 1.2 Договору визначено види послуг щодо надання правової допомоги.
При цьому згідно з положеннями розділу 3 Договору сума гонорару за надання правничої допомоги складається з гонорару, який сплачується клієнтом за надання послуг по стягненню заборгованості з боржників та гонорару за фактичне стягнення заборгованості (а.с.24).
Згідно з актом приймання-передачі послуг з правничої допомоги №12100208 від 05.01.2026, ТОВ «ФК Єврокредит» адвокатом надано наступні послуги: проведення юридичного та фінансового аналізу боржника, вартість 1 200,00 грн; складання, підписання та подання до суду позовної заяви щодо стягнення заборгованості, вартість 10 000,00 грн (а.с.52).
Відповідно до ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
У ч.3 ст. 141 ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
Ураховуючи наведені положення процесуального законодавства, керуючись принципом співмірності та розумності судових витрат, складності справи, ціни позову, критерію реальності адвокатських витрат, необхідних процесуальних дій сторони та часу, витраченого адвокатом на надання професійної правничої допомоги, а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та результату її розгляду, оскільки позов задоволено, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви та стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1-18, 81, 141, 209-245, 259, 264, 265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Єврокредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Єврокредит» заборгованість за кредитним договором №17-206_868-2-21-Г від 10.09.2021 у розмірі 82 005,04 грн, витрати на правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн та судовий збір у розмірі 1887,00 грн.
В іншій частині позовних вимог – відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК ЄВРОКРЕДИТ», місцезнаходження юридичної особи: пров.Ушинського, 1, офіс 105, м. Дніпро, Дніпропетровська область, 49001, ЄДРПОУ 40932411.
Відповідач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Суддя         С.М.Косик