Справа № 587/408/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2026 року Сумський районний суд Сумської області в складі головуючого судді Гончаренко Л.М., за участю секретаря судового засідання Макошенець С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до Юнаківська сільська рада Сумського району Сумської області, третя особа: Державний нотаріус Сумської районної державної нотаріальної контори Блошенко В.І. про встановлення фактів, що мають юридичне значення, визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 звернулася до суду з вказаним позовом та заявлені вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 . Після її смерті відкрилася спадщина до складу якої увійшли, зокрема, житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (до уточнення адреси – 13). Також до складу спадщини увійшли земельні ділянки загальною площею – 0,2500 га, у тому числі: для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд – 0,0500 га та ведення особистого підсобного господарства – 0,2000 га. Відповідно до свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок титульним власником зазначено – ОСОБА_4 – чоловіка спадкодавиці, ОСОБА_3 .  ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після смерті ОСОБА_4 його спадкоємицею за законом була його дружина – ОСОБА_3 , яка фактично прийняла спадщину, вступивши у володіння та користування спадковим майном. Разом із тим, ОСОБА_3 фактично прийняла спадщину після смерті чоловіка, залишаючись проживати в будинку, розпоряджаючись ним та утримуючи майно, однак не оформила спадкові права в нотаріальному порядку. Відповідно до ст. 22 КБС УРСР та ст. 60 Сімейного кодексу України, ОСОБА_3 як дружина, що пережила чоловіка, мала право власності на частку спільного майна подружжя. Згідно з інформацією Спадкового реєстру спадкова справа після смерті ОСОБА_4 не відкривалася. Спадкоємицею за заповітом після смерті ОСОБА_3 є ОСОБА_1 . Державним нотаріусом Сумської районної державної нотаріальної контори була заведена спадкова справа №390/2007 після смерті ОСОБА_3 . Позивачка 21 травня 2007 року отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на частину майна, а саме на земельні ділянки загальною площею 4,84 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з наступними кадастровими номерами: 5924789500:03:001:0150, 5924789500:03:002:0009, 5924789500:09:007:0010. 23 липня 2025 року позивачка звернулась до державного нотаріуса Сумської районної державної нотаріальної контори щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок. Однак, постановою їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок. Причиною відмови стала неможливість документального підтвердження тотожності особи спадкодавиці та її родинних зв`язків з ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , через фонетичні та орфографічні розбіжності в актових записах та правоустановчих документах. Зокрема, у різних документах спадкодавиця зазначена як « ОСОБА_3 », « ОСОБА_5 » та « ОСОБА_6 ». Рішення виконкому про виділення земельної ділянки видане на ім`я « ОСОБА_7 », тоді як спадкова справа відкрита на ім`я « ОСОБА_3 ». Враховуючи вищенаведене та неможливість вирішення питання в позасудовому порядку, позивач позбавлена можливості реалізувати своє право на спадкування через органи нотаріату, у зв`язку з чим вона вимушена звернутися за захистом своїх прав до суду.
А тому просить суд встановити факт, що ОСОБА_3  є дружиною ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ; встановити факт, що рішенням виконавчого комітету Юнаківської сільської Ради народних депутатів №87 від 25.11.1993 року про передачу у приватну власність земельної ділянки № 541 від 26.11.1993 земельну ділянку передано у власність ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 на житловий будинок з відповідними господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
У судове засідання представник позивачки в судове засмідання не з`явилась, від неї надійшла заява з проханням слухати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити. 
Представник відповідача по справі – Юнаківської сільської ради Сумського району Сумської області у судове засідання не з`явився, у своїй заяві просили розглядати справу за відсутності їх представника, покладались на розсуд суду.
Від державного нотаріуса Сумської районної державної нотаріальної контори Блошенко В.І. надійшов лист про розгляд справи без участі їх представника. 
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. 
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть( а.с.14) 
Після смерті відкрилася спадщина до складу якої увійшли, зокрема, житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (до уточнення адреси – 13) 
Також до складу спадщини увійшли земельні ділянки загальною площею – 0,2500 га, у тому числі: для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд – 0,0500 га та ведення особистого підсобного господарства – 0,2000 га. 
Відповідно до свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок титульним власником зазначено – ОСОБА_4 – чоловіка спадкодавиці, ОСОБА_3 (а.с.15)
Відповідно до архівним витягу № П-52 від 04.06.2025 року щодо запису акту про шлюб № 17 від 04 березня 1936 року ОСОБА_4 та ОСОБА_7 уклали шлюб 04 березня 1936 року ( а.с.28 зв.б.)
ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .( а.с.27) 
Після смерті ОСОБА_4 його спадкоємицею за законом була його дружина – ОСОБА_3 , яка фактично прийняла спадщину, вступивши у володіння та користування спадковим майном, що підтверджується довідкою № 585 від 19.08.2025 року, виданою виконавчим комітетом Юнаківської сільської ради Сумського району Сумської області. ( а.с.28)
Разом із тим, ОСОБА_3 фактично прийняла спадщину після смерті чоловіка, залишаючись проживати в будинку, розпоряджаючись ним та утримуючи майно, однак не оформила спадкові права в нотаріальному порядку. 
Відповідно до статті 22 КпШС 1969 рокута ст. 60 Сімейного кодексу України, ОСОБА_3 як дружина, що пережила чоловіка, мала право власності на частку спільного майна подружжя. 
Згідно з інформацією Спадкового реєстру спадкова справа після смерті ОСОБА_4 не відкривалася. ( а.с.89-90)
Спадкоємицею за заповітом після смерті ОСОБА_3 є ОСОБА_1 , що підтверджується копією спадкової справи ( а.с.68-79)
Як вбачається з спадкової справи Державним нотаріусом Сумської районної державної нотаріальної контори була заведена спадкова справа №390/2007 після смерті ОСОБА_3 . 
Позивачка 21 травня 2007 року отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на частину майна, а саме на земельні ділянки загальною площею 4,84 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з наступними кадастровими номерами: 5924789500:03:001:0150, 5924789500:03:002:0009, 5924789500:09:007:0010. 
23 липня 2025 року позивачка звернулась до державного нотаріуса Сумської районної державної нотаріальної контори щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок. Однак, постановою їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок. Причиною відмови стала неможливість документального підтвердження тотожності особи спадкодавиці та її родинних зв`язків з ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , через фонетичні та орфографічні розбіжності в актових записах та правоустановчих документах. Зокрема, у різних документах спадкодавиця зазначена як « ОСОБА_3 », « ОСОБА_5 » та « ОСОБА_6 ». Рішення виконкому про виділення земельної ділянки видане на ім`я « ОСОБА_7 », тоді як спадкова справа відкрита на ім`я « ОСОБА_3 »., що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії( а.с.89-90)
Відповідно до ч. 1 ст. 315 Цивільно-процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення фактів, визначених чітким переліком. Згідно ч. 2 цієї статті у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. 
Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" суди розглядають справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. 
Факт родинних відносин між померлими ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підтверджується:
Архівною довідкою № П-52 від 04.06.2025 р. про шлюб №17 від 04.08.1936 р. між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (прізвище після шлюбу — « ОСОБА_6 ») ( а.с.28 зв.б.)
Посвідкою про народження № НОМЕР_1 сина, ОСОБА_8 (як в оригіналі), де батьками вказані ОСОБА_4 та ОСОБА_7 та архівним витягом № П-108 від 13.11.2025 ( а.с.30 зв.б.)
Довідкою № 585 від 19.08.2025 Юнаківської сільської ради, відповідно до якої на день смерті чоловіка ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) разом із ним за адресою: АДРЕСА_1 , була зареєстрована та проживала його дружина — ОСОБА_3 та позивачка. (( а.с.28)
Архівним витягом № 769/04-01 від 07.11.2025 р., згідно з яким на підставі рішення виконкому № 87 від 25.11.1993 р. земельна ділянка площею 0,25 га за вказаною адресою була передана у власність ОСОБА_7 . (а.с.31 зв.б)
На замовлення позивачки проведено лінгвістичну експертизу. Так, відповідно до експертного висновку № 056/1786-n від 11.12.2025, складеного Українським бюро лінгвістичних експертиз, складеним кандидатом філологічних наук, офіційно підтверджено наступне. 
Запис жіночої форми прізвища « ОСОБА_9 » в актовому записі про шлюб є ідентичним прізвищу « ОСОБА_9 ». Така розбіжність пояснюється використанням архаїчної прикметникової словотвірної моделі (додаванням суфікса /-ова/), що було характерним для практики документування у першій половині ХХ століття. 
Особове ім`я « ОСОБА_10 » (зазначене в Архівному витягу № 769/04-01 та довідці про місце проживання) та ім`я « ОСОБА_11 » (зазначене в посвідці про народження) є розмовними варіантами офіційного імені «ІРИНА». 
Усі записи особових імен « ОСОБА_12 », « ОСОБА_10 » та « ОСОБА_11 », а також прізвищ « ОСОБА_9 » та « ОСОБА_9 » у наданих документах (зокрема у свідоцтві про смерть, архівному витягу про шлюб та рішенні виконкому про приватизацію землі) є ідентичними та стосуються однієї особи. 
Тобто Лінгвістична експертиза офіційно підтвердила, що записи прізвищ « ОСОБА_9 » та « ОСОБА_9 », а також імен « ОСОБА_12 », « ОСОБА_10 » та « ОСОБА_11 » у всіх наданих документах є ідентичними та стосуються однієї особи.( а.с.33)
Встановлення факту родинних відносин між померлими ОСОБА_3 та ОСОБА_4 необхідне для розпорядження позивачкою спадковим майном.
Проаналізувавши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. 
Відповідно до пункту 3.1. Листа Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (згідно із статтею 392 Цивільного кодексу України).
Згідно ст. ст. 1268, 1269,1297 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. 
Відповідно до положень ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. 
Згідно ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. 
Відповідно до ч. 1 ст. 126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом.
Отже, після смерті ОСОБА_4 спадкоємцем за законом була його дружина ОСОБА_3 , яка спадщину фактично прийняв, але не переоформила та померла. 
Оскільки ОСОБА_3 проживала разом зі своїм чоловіком ОСОБА_4 на момент його смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 р.), вона вважається такою, що прийняла спадщину фактично, оскільки вступила у володіння та управління спадковим майном. Таким чином, право власності на житловий будинок фактично перейшло до неї, попри відсутність формальної реєстрації за життя.
Відповідно до архівного витягу № 769/04-01 від 07.11.2025 року, виданим архівним відділом Сумської районної державної адміністрації (військової адміністраціївбачається, що відповідно до рішення виконавчого комітету Юнаківської сільської Ради народних депутатів Сумського району Сумської області від 25.11.1993 № 87 «Про передачу громадянам у приватну власність земельних ділянок», у приватну власність було передано земельну ділянку площею 0,25 га (з яких 0,05 га — під житловим будинком, 0,20 га — для ведення особистого підсобного господарства) ОСОБА_7 . (а.с.31 зв.б.)
Даний документ підтверджує, що земельні ділянки для обслуговування будинку належали спадкодавиці- ОСОБА_3 , при цьому в документах вона зазначена як « ОСОБА_13 », що збігається з архівними даними про шлюб.
А тому, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивача, так як рішення суду в такому разі буде підставою для належного оформлення за нею права на вказане домоволодіння. 
Керуючись ст. ст. 1216-1218, 1261, 1267,1268,1296 ЦК України та ст. ст. 10, 60, 89, 259, 263-265,315-319 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В:
Позов  ОСОБА_1 – задовольнити.
Встановити факт, що ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є дружиною ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Встановити факт належності  ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 рішення виконавчого комітету Юнаківської сільської Ради народних депутатів №87 від 25.11.1993 року про передачу у приватну власність земельної ділянки, яким їй передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,25 га, з них під житловим будинком 0,05 га, для ведення особистого підсобного господарства- 0,20 га, яка розташована на території Юнаківської сільської ради Сумського району Сумської області.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 право власності на житловий будинок з відповідними господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який складається з: житлового будинку А-1 загальною площею 45,4 кв.м., житловою площею 29,6 кв.м., прибудова - а, літня кухня - Б, сараю - В, сараю - Г, сарай – Д, сарай – Е, вбиральня - Ж, погріб - пг, огорожа - №1-3 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ,.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Л.М. Гончаренко