Справа № 395/1086/26 
Провадження № 1-кп/395/78/2026  
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2026 року	м. Новомиргород	

Новомиргородський районний суд Кіровоградської області в складі: 
головуючого судді ОСОБА_1 ,
із секретарем ОСОБА_2 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новомиргороді в залі судових засідань Новомиргородського районного суду Кіровоградської області кримінальне провадження № 1-кп/395/78/2026, що зареєстроване в ЄРДР 02.04.2026 року за № 12026121250000071 про обвинувачення:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Новомиргород, Новомиргородського району, Кіровоградської області, українки, громадянки України, з середньою освітою, не одруженої, не працюючої, що утриманців немає, зареєстрованої та проживаючої за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України ,-
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
обвинуваченої ОСОБА_6 , -
ВСТАНОВИВ:

31 березня 2026 року приблизно о 19 годині 00 хвилин, ОСОБА_6 достовірно знаючи, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан, який Указом Президента від 12 січня 2026 року №40/2026 продовжено строком на 90 діб, перебувала на зупинці громадського транспорту, яка розташована по вул. Григорія Сковороди, 37, м. Новомиргород, Новоукраїнського району, Кіровоградської області, де на лавці помітила мобільний телефон марки "Samsung Galaxy А07", який знаходився без нагляду.
Піднявши мобільний телефон увімкнула, але на сенсорному екрані потрібно було ввести пароль, щоб його розблокувати. Оскільки паролю до мобільного телефону не знала, то поклала його до кишені та віднесла вищевказаний мобільний телефон додому, де зберігала без наміру встановити власника та повернути йому вказаний телефон. Після чого, знаходячись за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , увімкнула мобільний телефон та маючи реальну можливість ідентифікувати власника та вчинити дії до повернення чужого майна, ОСОБА_6 діючи з корисливих міркувань цього не зробила, витягла наявні у ньому сім-карти та викинула їх.
Отже, діючи в умовах воєнного стану, ОСОБА_6 , маючи злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, шляхом вільного доступу, усвідомлюючи, що посягає на чужу власність, на яку не має ніякого права, передбачаючи спричинення матеріальної шкоди і бажаючи завдати таку шкоду, викрала майно, що належить ОСОБА_7 , а саме мобільний телефон "Samsung Galaxy А07", вартістю 5132,22 гривень, спричинивши потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на вищевказану суму.
Крім того, 31 березня 2026 року приблизно о 19 години 00 хвилин, ОСОБА_6 , знаходячись по вул. Григорія Сковороди, 37, м. Новомиргород, Новоукраїнського району, Кіровоградської області, на зупинці громадського транспорту, на лавці помітила мобільний телефон марки "Samsung Galaxy А07", в чохлі якого остання виявила два платіжні документи у вигляді банківських карток (з безконтактною технологією проведення платежів) емітентом яких є AT «ОЩАДБАНК» з номерами НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , які належать ОСОБА_7 .
Вказані платіжні картки, того ж дня були залишені їхнім власником при невстановлених обставинах, в ході чого у ОСОБА_6 виник умисел на їхнє привласнення з метою особистого незаконного збагачення.
Вищезазначені картки, які ОСОБА_6 визначила предметом злочинного посягання, відповідно до ст. 1 Закону України «Про інформацію», п. 56 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про платіжні послуги», ч. 1 ст. 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", Закону України «Про банки та банківську діяльність», примітки до ст. 358 КК України є офіційним документом, оскільки містить зафіксовану на матеріальному носієві інформацію, підтверджує та посвідчує певні факти, що здатні причинити наслідки правового характеру, видані повноважною особою юридичної особи з дотриманням визначеної законом форми та містить передбачені законом реквізити.
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на привласнення офіційного документу, переслідуючи корисливі мотиви, з метою особистого збагачення, ОСОБА_6 незаконно заволоділа банківськими картками, емітентом яких є АТ «ОЩАДБАНК» з номерами НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , які належать ОСОБА_7 .
В подальшому, ОСОБА_6 , тримаючи при собі вищезазначені банківські картки, не вчинила жодних дій щодо встановлення власника карток чи їх повернення, покинула місце вчинення кримінального правопорушення та викраденими офіційними документами на ім`я ОСОБА_7 розпорядилася на зласний розсуд.
У процесі підготовчого судового засідання прокурор заявив клопотання про затвердження угоди про визнання винуватості між обвинуваченою ОСОБА_6 та прокурором, та відповідно надав саму письмову угоду. 
Обвинувачена ОСОБА_6 в ході розгляду у справі свою вину визнала повністю, просила суд затвердити угоду про визнання винуватості та призначити їй узгоджену міру покарання, розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення її до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.
Захисник не заперечувала проти затвердження угоди про визнання винуватості та просила призначити ОСОБА_6 узгоджену міру покарання.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
У відповідності до п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.
Кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_6 відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином та кримінальним проступком.
Суд, переконавшись, що укладення угоди є добровільним, умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, не суперечать вимогам закону та інтересам суспільства, правова кваліфікація кримінального правопорушення є вірною, узгоджена міра покарання відповідає характеру і тяжкості обвинувачення, суд вважає можливим затвердити угоду про визнання винуватості від 28 травня 2026 року, ОСОБА_6 визнати винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України та призначити їй узгоджене сторонами покарання вигляді: за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі, за ч.1 ст. 357 КК України у виді 1 року пробаційного нагляду, та на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити покарання у виді 5 років позбавлення волі, та на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробовуванням з встановленням іспитового строку, поклавши на неї обов`язки у відповідності до ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації за місцем проживання, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання.
Підстави для застосування до обвинуваченої запобіжного заходу до набрання вироком суду законної сили відсутні.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Крім того, суд вважає за необхідне вирішити долю речових доказів по справі у відповідності до ст. 100 КПК України.
Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, ч. 2 ст. 373, ст.ст. 374, 475 КПК України, суд –

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 28 травня 2026 року, що укладена між прокурором ОСОБА_4 та обвинуваченою ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 12026121250000071.
ОСОБА_8  визнати винуватою у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України та призначити їй покарання у вигляді:
- 5 (п`яти) років позбавлення волі за ч. 4 ст. 185 КК України;
- 1 (одного) року пробаційного нагляду за ч. 1 ст. 357 КК України.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень призначити ОСОБА_6 покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим та остаточно призначити покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, з встановленням іспитового строку у 1 (один) рік. 
На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації за місцем проживання, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
До набрання вироком суду законної сили запобіжний захід до ОСОБА_6 не застосовувати.
Речові докази по справі, а саме: 
мобільний телефон "Samsung Galaxy А07", чохол в якому знаходяться банківські картки відкритих в АТ «Ощадбанк» з № НОМЕР_2 та № НОМЕР_1 , які перебувають на зберіганні у потерпілого ОСОБА_7 у відповідності до його розписки - передати ОСОБА_7 .
Вирок може бути оскаржено до Кропивницького апеляційного суду через Новомиргородський районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з підстав передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України.
Вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений: 1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; 2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.
У разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор відповідно має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення. Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом.
Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити засудженій, захиснику, прокурору та потерпілому.

Суддя 	ОСОБА_1