Справа № 509/5412/25 
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2026 року         с-ще Овідіополь

Овідіопольський районний суд Одеської області у складі: 
головуючого судді ОСОБА_1 ,
 
при секретарі ОСОБА_2 , 
за участю: прокурора ОСОБА_3 ,
захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_4 ,
обвинуваченої ОСОБА_5 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с-ща Овідіополь угоду про визнання винуватості від 20.04.2026 року у кримінальному провадженні №22025160000000510 від 15.09.2025 року з обвинувальним актом за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Бушинка Тиврівського району Вінницької області, громадянки України, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.436-2 ч.3 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

24 жовтня 1945 року набув чинності Статут Організації Об`єднаних Націй, підписаний 26 червня 1945 року, яким створено Організацію Об`єднаних Націй (далі - ООН).
До складу ООН входять Україна, Російська Федерація та ще 49 країн-засновниць, а також інші країни світу.
Відповідно до частини 4 статті 2 Статуту ООН, всі Члени вказаної організації утримуються в їхніх міжнародних відносинах від загрози силою або її застосування як проти територіальної недоторканності або політичної незалежності будь-якої держави, так і будь-яким іншим чином, несумісним з Цілями Об`єднаних Націй.
Декларацією Генеральної Асамблеї ООН від 9 грудня 1981 року № 36/103 про недопустимість інтервенції та втручання у внутрішні справи держав та резолюціями Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1965 року № 2131 (ХХ), що містить Декларацію про неприпустимість втручання у внутрішні справи держав, про огородження їх незалежності і суверенітету; від 24 жовтня 1970 року № 2625 (XXV), що містить Декларацію про принципи міжнародного права, що стосуються дружніх відносин і співробітництва між державами у відповідності до Статуту ООН; від 16 грудня 1970 року № 2734 (ХХV), що містить Декларацію про зміцнення міжнародної безпеки, та від 14 грудня 1974 року № 3314 (ХХІХ), що містить визначення агресії, установлено, що жодна з держав не має права здійснювати інтервенцію чи втручання у будь-якій формі або з будь-якої причини у внутрішні та зовнішні справи інших держав. Цими ж міжнародними документами закріплено обов`язок держав: утримуватися від озброєної інтервенції, підривної діяльності, військової окупації, здійснення сприяння, заохочення чи підтримки сепаратистської діяльності; не допускати на власній території навчання, фінансування та вербування найманців чи засилання таких найманців на територію іншої держави.
Так, згідно зі статтею 1 резолюції Генеральної Асамблеї ООН від 14 грудня 1974 року № 3314 (ХХІХ), що містить визначення агресії, агресією є застосування збройної сили державою проти суверенітету, територіальної недоторканності або політичної незалежності іншої держави, або будь-яким іншим способом, несумісним зі Статутом ООН, як це установлено в даному визначенні.
Відповідно до статті 3 вказаної резолюції, будь-яка з наступних дій, незалежно від оголошення війни, з врахуванням і у відповідності до положень статті 2, буде кваліфікуватися як акт агресії:
а) вторгнення або напад збройних сил держави на територію іншої держави або будь-яка військова окупація, який би тимчасовий характер вона не мала, яка є результатом такого вторгнення або нападу, або будь-яка анексія із застосуванням сили території іншої держави або її частини;
b) бомбардування збройними силами держави території іншої держави або застосування будь-якої зброї державою проти території іншої держави;
c) блокада портів або берегів держави збройними силами іншої держави;
d) напад збройними силами держави на сухопутні, морські або повітряні сили, або морські і повітряні флоти іншої держави;
e) застосування збройних сил однієї держави, які знаходяться на території іншої держави за узгодженням з державою, яка приймає, на порушення умов, передбачених в угоді, або будь-яке продовження їх перебування на такій території після закінчення дії угоди;
f) дія держави, яка дозволяє, щоб її територія, яку вона надала в розпорядження іншої держави, використовувалась цією іншою державою для здійснення акта агресії проти третьої держави;
g) засилання державою або від імені держави озброєних банд, груп, іррегулярних сил або найманців, які здійснюють акти застосування збройної сили проти іншої держави, які мають настільки серйозний характер, що це рівносильно переліченим вище актам, або її значна участь в них.
Згідно зі статтею вказаної резолюції, ніякі міркування будь-якого характеру, чи-то політичного, економічного, військового або іншого характеру, не можуть служити виправданням агресії. Агресивна війна є злочином проти міжнародного миру. Агресія тягне за собою міжнародну відповідальність. Ніяке територіальне придбання або особлива вигода, одержані в результаті агресії, не є і не можуть бути визнані законними.
Крім того, принципи суверенної рівності, поваги прав, притаманних суверенітету, незастосування сили чи погрози силою, непорушності кордонів, територіальної цілісності держав, мирного врегулювання спорів та невтручання у внутрішні справи держав були закріплені також в Заключному Акті наради з безпеки і співробітництва в Європі від 1 серпня 1975 року, який підписаний СРСР, правонаступником якого є Російська Федерація. 
У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16 липня 1990 року (далі - Декларація) вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах.
Відповідно до розділу V Декларації, територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди.
24 серпня 1991 року Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки схвалено Акт проголошення незалежності України, яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - України. Згідно з указаним документом, територія України є неподільною та недоторканною.
Незалежність України визнали держави світу, серед яких і Російська Федерація.
24.02.2022 о 05:00 год., за наказом президента Російської Федерації ОСОБА_6 , збройні сили Російської Федерації незаконно, віроломно вторглись на територію Україну, здійснили широкомасштабну неспровоковану військову агресію і збройний напад, застосовуючи всі види стрілецької, артилерійської, ракетної, іншої зброї, в тому числі засоби ведення війни, заборонені міжнародним правом, спричиняючи ураження і руйнування об`єктів військової і цивільної, в тому числі критичної, інфраструктури, ураження і вбивства особового складу підрозділів Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів, мирного населення, масово порушуючи при цьому закони та звичаї війни, передбачені міжнародними договорами, і масово вчиняючи на території України злочини проти основ національної безпеки України, проти життя та здоров`я особи, проти волі, честі та гідності особи, проти статевої свободи та статевої недоторканності особи, проти виборчих, трудових та інших особистих прав і свобод людини і громадянина, проти власності, проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку.
В розумінні положень ст. 2 Женевських конвенцій від 12.08.1949, ратифікованих Указом Президії Верховної Ради Української Радянської Соціалістичної Республіки від 03.07.1954, між Російською Федерацією та Україною з 20.02.2014 триває збройний конфлікт міжнародного характеру. Крім того, враховуючи міжнародно-правове визначення агресії, з 20.02.2014 Російською Федерацією розпочато збройну агресію проти України, яка триває до теперішнього часу.
Установлено, що з 24.02.2022 після початку широкомасштабної збройної агресії Російської Федерації проти України у громадянки України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка була невдоволеною чинною державною владою в Україні, сповідувала антиукраїнську ідеологію і неприйняття державності України, була прихильницею приєднання території України до Російської Федерації або створення на її території проросійських псевдодержавних утворень, схвалювала збройну агресію Російської Федерації проти України, виправдовувала її і підшукувала способи сприяти їй, виник злочинний умисел, направлений на поширення матеріалів, у яких міститься виправдовування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, виправдовування, визнання правомірною, заперечення тимчасової окупації частини території України, а також глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році, представників окупаційної адміністрації Російської Федерації, яку складають її державні органи і структури, функціонально відповідальні за управління тимчасово окупованими територіями України.
При цьому, з 20.11.2020 ОСОБА_5 була обрана депутатом Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області і у розумінні ч.3 ст.18 КК України являлась службовою особою, як особа, яка постійно здійснює функції представника органу місцевого самоврядування та відповідно до ч.1 ст.18 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» зобов`язана додержуватися Конституції та законів України, актів Президента України, Кабінету Міністрів України, регламенту ради та інших нормативно-правових актів, що визначають порядок діяльності ради та її органів.
На виконання свого злочинного умислу, ОСОБА_5 , в період з 07.08.2022 по 13.01.2023, знаходячись за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , будучи службовою особою, діючи з єдиним умислом, маючи на меті послідовно і системно доводити до певного кола осіб матеріали, у яких міститься виправдовування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, виправдовування, визнання правомірною, заперечення тимчасової окупації частини території України, а також глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році, представників збройних формувань Російської Федерації, представників окупаційної адміністрації Російської Федерації, яку складають її державні органи і структури, функціонально відповідальні за управління тимчасово окупованими територіями України, будучи обізнаною щодо розпочатої у 2014 році збройної агресії Російської Федерації проти України, яка 24.02.2022 набула характеру широкомасштабного військового вторгнення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, використовуючи власний мобільний телефон марки iPhone Х, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , номер телефону НОМЕР_2 , будучи зареєстрованою в месенджері (сервісі для обміну голосовими, текстовими повідомленнями і медіафайлами) "Telegram" під іменем « ОСОБА_7 », прив`язаним до її номеру телефону НОМЕР_2 , в ході спілкування текстовими повідомленнями в месенджері "Telegram" з невстановленою особою, яка використовувала особистий номер телефону НОМЕР_3 , була збереженою в телефонній книзі мобільного телефону ОСОБА_5 під іменем « ОСОБА_26 » і зареєстрованою в месенджері "Telegram" з прив`язкою до її номеру телефону НОМЕР_3 , направила вказаній невстановленій особі попередньо розміщені іншими особами в месенджері "Telegram" повідомлення наступного змісту:
- 07.08.2022 о 18-50 год - повідомлення, попередньо розміщене в месенджері "Telegram" користувачем - Telegram-каналом « ОСОБА_9 », наступного змісту: «Многих все больше начинают терзать суровые вопросы: Когда закончится война? Учитывая тот факт, что на территории Украины сечас по одну сторону мировой олигархат, который печатает деньги и производит больше всего в мире оружия, а по другую сторону ОСОБА_27 и Россия, за которой стоит Китай и весь и весь остальной мир в надежде на освобождение от кабалы, можно утверждать что горячая фаза войны в ближайшие пару лет не закончится точно. Мало того, даже если Украину полностью сравняют с землей, война также не закончится, ведь у сторон есть ядереное оружие, посему закончится она может только в случае «ядерной зимы». От чего зависит окончание горячей фазы боевых действий? Зависит от ресурсных возможностей сторон, которые огромны и исхода сражения на поле боя. Поэтому западные страны предоставляют самое новое оружие, которое только могут в любых количествах, платят зарплату солдатам ВСУ и режимникам ОСОБА_15 для поддержания боевых действий. Остановятся ли союзные силы, когда получать под контроль всю территорию Донецкой области? Нет, не остановятся, ведь «Минские соглашения» показали, что любые мирные переговоры подконтрольными западу режимами, будь то режим ОСОБА_28 или ОСОБА_15 ведет к еще большей крови. Поэтому, будут дожимать до границ Польши и Венгрии, иначе поражение в среднесрочной и долгосрочной перспективе. Может ли «коллективный запад» выиграть войну в Украине? Да, западные страны к войне чужими руками на территории Украины готовились гораздо больше, чем 8 лет, создавая «анти-Россию» очень скрупулёзно и долго, расчет был на устранение российского руководства путем создания условий внутри России. Важнейшим элементом схемы являлась Украина, как инструмент унижения и беспомощности российского руководства в защите русских на Украине, которых официально 17%, неспособность сдержать расширение НАТО на Украине и прекратить дискриминацию русскоязычных в стране, которых больше 50% населения. Какое главное преимущество режима ОСОБА_15 в войне? Использование мирных жителей и насильно мобилизованых граждан Украины в качестве «живого щита», бесперебойные поставки самый современных систем вооружения и заграничных наемников, непосредственное участие армии США и прочих стран НАТО в войне с Россией на территории Украины.»;
- 01.09.2022 о 04-32 год - повідомлення, попередньо розміщене в месенджері "Telegram" користувачем - Telegram-каналом « ІНФОРМАЦІЯ_2 », наступного змісту: «Нашего Президента в международных политических кругах не зря называют шахматистом. Об одной такой выигранной партии я и хочу напомнить. К моменту «Мюнхенской речи» ОСОБА_10 уже понял, что жёсткого противостояния с Западом избежать не удастся - слишком сильные у него аппетиты на Россию. Главное - он предупредил. Кто не услышал, сам виноват. Нужно было незаметно выиграть время и подготовить армию. Но как это сделать незаметно, можете себе представить? Поэтому была подготовлена секретная спецоперация, о которой сейчас уже многим становится известно. Для операции «Прикрытие» преемником был избран ОСОБА_11 , согласившийся на роль чудаковатого системного либерала. Еще меньше повезло ОСОБА_12 , которому пришлось играть роль «Табуреткина» на посту министра в 2007 году сразу после той самой речи ОСОБА_27 в Мюнхене. Для прикрытия пытались закупить ненужные «Мистрали», вбрасывались «фейки» о планах по закупке б/у немецких «Леопардов», итальянских вертолётов, броневиков и колёсных танков... В это время настоящими военными делами занимались другие, специально обученные люди, с имён которых до сих пор не снят гриф «секретно». На роль «некомпетентного гражданского» ОСОБА_29 выбрали потому, что на предыдущем посту в ФНС он умело проводил секретные финансовые операции, которые скрывали финансирование нашего военно-промышленного комплекса. Помогала ему ОСОБА_13 . И на нее, и на ОСОБА_29 даже были заведены уголовные дела. А наши с вами охи да ахи по поводу такого «тупого, жадного и похотливого» министра обороны окончательно убедили Запад в тотальной коррумпированности российских элит. Спектакль был так хорошо сыгран, что в США так расслабились, что даже сократили институты и специалистов по изучению России. Именно поэтому такой неожиданной потом для них стала «крымская операция». А в это время на «украденные» и «нерационально потраченные» деньги (в том числе с олимпийских объектов) ударными темпами, в обстановке строжайшей секретности, перевооружалась и готовилась к грядущим боям российская Армия, строились секретные объекты, бункеры и центры управления РВСН, РЛС нового образца. Вместо стационарных и уязвимых военных частей были образованы мобильные и разбросанные по всех стране бригады быстрого реагирования, каждая из которых была автономной в отношении тыловых, инженерных и других структур. Вот так у России «из ниоткуда» появилась современная боеспособная армия. Все спрашивают, почему ДНР и ЛНР мы не защитили в 2014 году? Ответ простой - мы были не готовы, если бы к конфликту тогда присоединилось НАТО. Только сейчас, когда на границах ДНР и ЛНР стоит ударная группировка ВСУ, напичканная американской техникой и инструкторами, а в Прибалтике и Польше находится ударная группировка НАТО, настал час Х. Далее промедление было бы смерти подобно. Перед нынешней операцией ОСОБА_27 в очередной раз предупредил Запад, затребовав он НАТО письменных гарантий безопасности. У ОСОБА_15 было время разоружить нациков и убрать ударный кулак с границ Донбасса и России. Не понял, не услышал намеков. ОСОБА_27 задолго предупредил, что доллар себя не просто себя изжил, но стал орудием в политических играх (если точнее, в захватнических). Не услышали, ввели нам санкции - теперь торгуем своим товаром за рубли. Теперь мы будем обеспечивать свою безопасность любыми способами и на любой территории. Может, в следующий раз кто-нибудь будет реагировать на слова ОСОБА_16 без ухмылок?»;
- 04.09.2022 о 21-49 год - повідомлення, попередньо розміщене в месенджері "Telegram" користувачем - Telegram-каналом «ІНФОРМАЦІЯ_3», наступного змісту: «Буду вешать своих соседей - с кем вырос - на дубах, если вернусь" - говорит нацист из Новой Каховки Вот почему СВО должна быть доведена до самого конца - границ Польши!»;
- 09.11.2022 о 19-06 год - повідомлення, попередньо розміщене в месенджері "Telegram" користувачем - Telegram-каналом « ОСОБА_9 », наступного змісту: «Официально подтвердили, что погиб ОСОБА_17 , человек невероятной жизненной энергии и позитива, человек, призывавший к миру и ратовавший за справедливость. Сообщают о «странном ДТП» в районе Геническа, информации крайне мало.Мои соболезнования родным и близким, его пятерым детям и жене. Знал его лично, ОСОБА_30 был революционером и социалистом, именно поэтому он состоял в запрещенной ОСОБА_15 нашей партии «Держава». Боевые действия перевели противостояние с нацизмом в иную плоскость, ОСОБА_30 не встал на сторону НАТО, осознавая все риски продолжал защищать свою Родину и свой родной Херсон.»;
- 06.01.2023 о 18-30 год - повідомлення, попередньо розміщене в месенджері "Telegram" користувачем - Telegram-каналом « ІНФОРМАЦІЯ_4 », наступного змісту: «Украина совершила фатальную ошибку, не поддержав инициативу ОСОБА_18 по поводу рождественского перемирия. Теперь это самая настоящая Священная война. Война против Бога. И Лавру осквернили еретики. Старцы говорили: полгода после этого кощунства и враг будет уничтожен, а Украина исчезнет.»;
- 13.01.2023 о 03-39 год - повідомлення, попередньо розміщене в месенджері "Telegram" користувачем - Telegram-каналом «ІНФОРМАЦІЯ_3», наступного змісту: «Жители Соледара рассказали о жизни в украинской оккупации «Мы сыты по горло этой Украиной. Танки ездят, стреляют, разрушают, что это?! не поверили сначала, что русские пришли. И когда пришли - не поверили», - рассказывает ОСОБА_19 . 
Сами же украинцы стёрли Соледар с лица земли, признаёт соледарчанка ОСОБА_20 . По их словам, большинство местных жителей намеренно не эвакуировалось на территорию Украины, так как искренне желали жить в России. Под контролем Киева Соледар лишился всех самых примитивных удобств: «Газа нет с апреля, света нет с июля месяца», - признались жители города. Отдельно горожане благодарят бойцов ЧВК «Вагнер» - «простых, добрых православных» людей, которым желают выдержать отпор врага и довести дело до окончательной победы.».
У вищевказаних повідомленнях, поширених громадянкою України ОСОБА_5 , міститься виправдовування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, виправдовування, визнання правомірною, заперечення тимчасової окупації частини території України, а також глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році, представників збройних формувань Російської Федерації, представників окупаційної адміністрації Російської Федерації, яку складають її державні органи і структури, функціонально відповідальні за управління тимчасово окупованими територіями України.
Своїми умисними діями ОСОБА_5 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.436-2 КК України - виправдовування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, глорифікація її учасників, за кваліфікуючими ознаками: поширення матеріалів, у яких міститься виправдовування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, виправдовування, визнання правомірною, заперечення тимчасової окупації частини території України, а також глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році, представників збройних формувань Російської Федерації, представників окупаційної адміністрації Російської Федерації, яку складають її державні органи і структури, функціонально відповідальні за управління тимчасово окупованими територіями України, вчинені службовою особою.
20.04.2026 року між прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_22 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №22025160000000510 від 15.09.2025 року, та обвинуваченою ОСОБА_5 , за участю захисника ОСОБА_4 , в порядку, передбаченому ст.ст.468, 469, 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.
Згідно з даною угодою прокурор та обвинувачена ОСОБА_5 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченої ОСОБА_5 за ст.436-2 ч.3 КК України, обвинувачена ОСОБА_5 визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення в обсязі обвинувального акту. Також сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_5 повинна понести за вчинений злочин, а саме: за ч. 3 ст. 436-2 КК України - із застосуванням ст. 69 КК України - у виді штрафу в розмірі 6 000 (шести тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 102 000 гривень без конфіскації майна.
Підставами для застосування ст.69 КК України є: щире каяття обвинуваченої, сприяння слідству у розкритті злочину, надання показів щодо обставин вчиненого кримінального правопорушення, позитивні характеристики, є особою пенсіонером, обставин, які обтяжують покарання, не встановлено, на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває, донат на підтримку Збройних Сил України у розмірі 150 000 гривень (донат підтверджується квитанцією №1 від 22.04.2026 року, яка залучена до матеріалів кримінального провадження).
В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження, невиконання, які роз`яснені обвинуваченій.
Розглядаючи питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо:
1) кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів;
2) особливо тяжких злочинів, віднесених до підслідності Національного антикорупційного бюро України за умови викриття підозрюваним чи обвинуваченим іншої особи у вчиненні злочину, віднесеного до підслідності Національного антикорупційного бюро України, якщо інформація щодо вчинення такою особою злочину буде підтверджена доказами;
3) особливо тяжких злочинів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, організованою групою чи злочинною організацією або терористичною групою за умови викриття підозрюваним, який не є організатором такої групи або організації, злочинних дій інших учасників групи чи інших, вчинених групою або організацією злочинів, якщо повідомлена інформація буде підтверджена доказами.
Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Прокурор в судовому засіданні вважає, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просить цю угоду затвердити і призначити обвинуваченій узгоджену в угоді міру покарання.
Обвинувачена ОСОБА_5 в судовому засіданні також просить вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому беззастережно визнала себе винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.436-2 ч.3 КК України в обсязі обвинувального акту, надала згоду на застосування узгодженого виду покарання, заявивши, що здатна реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.
Захисник обвинуваченої в судовому засіданні також просить угоду затвердити і призначити обвинуваченій узгоджену в угоді міру покарання.
Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_5 беззастережно визнала себе винуватою, згідно із ст.12 КК України є тяжким злочином.
Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачена ОСОБА_5 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватою, цілком розуміє свої права, визначені ст.474 ч.4 п.1 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ст.473 ч.2 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст.476 КПК України. 
Враховуючи те, що умови угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченою відповідають вимогам КПК України та КК України суд, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної 20.04.2026 року між прокурором та обвинуваченою, призначення обвинуваченій ОСОБА_5 за ст.473 ч.2 КПК України узгодженої сторонами угоди про визнання винуватості міри покарання.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили слід змінити з домашнього арешту на особисте зобов`язання.
Питання щодо долі речових доказів підлягає вирішення в порядку, передбачено ст.100 КПК України. 
Відповідно до ч.1 ст.96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а так само передбаченого частиною першою статті 150, статтею 154, частинами другою і третьою статті 159-1, частиною першою статті 190, статтею 192, частиною першою статей 204, 209-1, 210, частинами першою і другою статей 212, 212-1, частиною першою статей 222, 229, 239-1, 239-2, частиною другою статті 244, частиною першою статей 248, 249, частинами першою і другою статті 300, частиною першою статей 301, 302, 310, 311, 313, 318, 319, 362, статтею 363, частиною першою статей 363-1, 364-1, 365-2 цього Кодексу.
Спеціальна конфіскація застосовується на підставі обвинувального вироку суду (ч.2 ст.96-1 КК України).
Згідно з ч.1 ст.96-2 КК України, спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно: призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; були предметом кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави; були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.
Оскільки обвинувачена ОСОБА_5 вчинила умисне кримінальне правопорушення, передбачене ст.473 ч.2 КПК України та використовувала мобільний телефон марки iPhone Х, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , номер телефону НОМЕР_2 як засіб вчинення цього кримінального правопорушення, суд, з урахуванням вимог ст. 96-1, 96-2 КК України, вважає за необхідне застосувати до цього майна спеціальну конфіскацію, яка полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави зазначеного мобільного телефону. 
Процесуальні витрати по справі на залучення експертів для проведення судових експертиз в сумі 11142,50 грн. відповідно до ч.2 ст.124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченої ОСОБА_5 . 
Цивільний позов не заявлявся.
Керуючись ст.ст.314, 373, 374, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 20.04.2026 року між прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_22  та обвинуваченою ОСОБА_5 , за участю захисника ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні №22025160000000510 від 15.09.2025 року.
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.436-2 ч.3 КК України, за який призначити їй узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 20.04.2026 року покарання із застосуванням ст.69 КК України - у вигляді штрафу в розмірі 6000 (шести тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 102000 (сто дві тисячі) грн. без конфіскації майна.
Роз`яснити ОСОБА_5 що несплата штрафу за відсутності підстав для розстрочки його виплати тягне за собою наслідки, передбачені ч.5 ст.53 КК України.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили ОСОБА_5 змінити з домашнього арешту на особисте зобов`язання. 
Застосувати спеціальну конфіскацію до мобільного телефону марки IPHONE X, серійний номер НОМЕР_4 , ІМЕІ НОМЕР_1 , номер телефону НОМЕР_2 , що зберігається у камері зберігання речових доказів СВ УСБУ в Одеській області, який примусово безоплатно вилучити у власність держави.
Речові докази, а саме: 
- мобільний телефон марки REDMI NOTE 5, ІМЕІ 1: НОМЕР_5 , ІМЕІ 2: НОМЕР_6 , номер телефону НОМЕР_7 ;
- планшетний комп`ютер марки IPAD MINI 3, серійний номер DLXN82VBG5Y3, ІМЕІ: НОМЕР_8 ;
- документ «Консультативное заключение ФГБУ «ЦНИИСиЧЛХ» от 15.03.20 », на 1 арк.;
- документ «Расписка ОСОБА_23 от 15.04.2016», на 1 арк.,
що зберігається у камері зберігання речових доказів СВ УСБУ в Одеській області повернути власнику ОСОБА_5 , скасувавши з них арешт накладений ухвалою слідчого судді Пересипського районного суду м.Одеси ОСОБА_24 від 24.06.2025 року (справа №523/8793/25, провадження №1-кс/523/3666/25).
Скасувати накладений ухвалою слідчого судді Пересипського районного суду м.Одеси ОСОБА_25 від 28.08.2025 року (справа №523/8793/25, провадження №1-кс/523/5407/25) арешт, із забороною відчуження та розпорядження (забороною на здійснення реєстраційних дій), на належне ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з наступного нерухомого майна:
1) земельна ділянка площею 3.6786 га, кадастровий номер земельної ділянки 5122583900:01:003:0296, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна згідно з Державним реєстром речових прав - 3014475151225;
2) земельна ділянка площею 0.012 га. кадастровий номер земельної ділянки 5123755800:02:008:1049, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна згідно з Державним реєстром речових прав - 2779873951237;
3) житловий будинок (будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами) загальною площею 397.8 кв. м, житловою площею 107.4 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна згідно з Державним реєстром речових прав - 2735831451100;
4) земельна ділянка площею 8.4301 га, кадастровий номер земельної ділянки 5120885100:01:003:0230, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна згідно з Державним реєстром речових прав - 2559293451040;
5) земельна ділянка площею 7.0887 га, кадастровий номер земельної ділянки 5120885100:01:003:0229, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна згідно з Державним реєстром речових прав - 2559287051040;
6) земельна ділянка площею 0.1 га. кадастровий номер земельної ділянки 5123755800:02:005:0550, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна згідно з Державним реєстром речових прав - 2534394351100;
7) земельна ділянка площею 6.8299 га. кадастровий номер земельної ділянки 5 125085600:01:001:0029, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна згідно з Державним реєстром речових прав - 2398821951250;
8) земельна ділянка площею 0.0558 га, кадастровий номер земельної ділянки 5123755800:02:005:0924, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна згідно з Державним реєстром речових прав - 1950077451237;
9) земельна ділянка площею 0.044 га, кадастровий номер земельної ділянки 5123755800:02:005:0925, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна згідно з Державним реєстром речових прав - 1949967051237;
10) земельна ділянка площею 0.1 га, кадастровий номер земельної ділянки 5123755800:02:005:0551, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна згідно з Державним реєстром речових прав - 1949924151237;
11) земельна ділянка площею 3.074 га, кадастровий номер земельної ділянки 5122583900:01:002:0040, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна згідно з Державним реєстром речових прав - 861900951225, адреса - Одеська обл., Кодимський р., с/рада Петрівська;
12) земельна ділянка площею 1.6799 га, кадастровий номер земельної ділянки 5122581200:01:002:0830, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна згідно з Державним реєстром речових прав - 1351 86951225, адреса - Одеська обл., Кодимський р., с. Будеї;
13) земельна ділянка площею 1.6802 га, кадастровий номер земельної ділянки 5122581200:01:002:0829, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна згідно з Державним реєстром речових прав - 135177351225, адреса - Одеська обл., Кодимський р., с/рада Будеївська.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь Держави 11142 (одинадцять тисяч сто сорок дві) грн. 50 коп. процесуальних витрат по справі на залучення експертів для проведення судових експертиз.
Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Овідіопольський районний суд Одеської області протягом 30 днів після його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою в той же строк з дня отримання копії вироку. 
 
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя    ОСОБА_1