Справа № 375/2429/25
Провадження № 2/375/175/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2026 року селище Рокитне

Рокитнянський районний суд Київської області в складі:
головуючого – судді Смик М.М.,
за участю секретаря судових засідань Киричок В.В.,

розглянувши в приміщенні суду в селищі Рокитне Білоцерківського району Київської області в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Гелексі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог
Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Гелексі» (далі – ТОВ «Фінансова компанія «Гелексі») – адвокат Рудзей Ю.В. за допомогою підсистеми «Електронний суд» звернувся з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики.
В обґрунтування позову вказував, що 14 травня 2021 року між сторонами був укладений договір позики на умовах невідновлювальної кредитної лінії № 227709, відповідно до умов якого кредитор надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 5 000 грн.
Відповідно до умов договору позики на умовах невідновлювальної кредитної лінії, стандартна процентна ставка становить 1,5% в день, підвищена процентна ставка у випадку прострочення терміну платежу становить 3,0%.
Позивач свої зобов`язання виконав в повному обсязі, а саме видав кредит у розмірі, встановленому договором.
ОСОБА_1 належним чином не виконував зобов`язання за договором, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 24 595 грн, з яких заборгованість за тілом позики – 5 000 грн та заборгованість за процентами за користування позикою – 19 595 грн.
Посилаючись на зазначене ТОВ «Фінансова компанія «Гелексі» просило стягнути з відповідача заборгованість за договором позики на умовах невідновлювальної кредитної лінії № 227709 від 14 травня 2021 року у розмірі 24 595 грн, з яких: 5 000 грн – заборгованість за тілом позики, 19 595 грн – заборгованість за процентами за користування позикою, а також просило стягнути 2 422,40 грн у відшкодування судового збору та 7 000 грн на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Процесуальні дії у справі та заяви (клопотання) учасників
Відповідно до довідки Рокитнянської селищної ради Білоцерківського району Київської області (с. Житні Гори) від 13 жовтня 2025 року № 97, яка 21 жовтня 2025 року передана судді, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований і проживає на АДРЕСА_1 .
Ухвалою судді Рокитнянського районного суду Київської області від 27 жовтня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; постановлено проводити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні Рокитнянського районного суду Київської області. Сторонам роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки.
Відповідачу направлено копію ухвали про відкриття провадження у справі на адресу зареєстрованого його місця проживання, яку було вручено особисто ОСОБА_1 , що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке міститься в матеріалах справи.
Згідно з вимогами частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
За змістом статті 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Стислий виклад позиції інших учасників справи
ОСОБА_1 подав відзив на позовну заяву в якому зазначав, що: 
- позовні вимоги визнає частково;
- не заперечував щодо стягнення заборгованості за договором позики на умовах невідновлювальної кредитної лінії № 227709 від 14 травня 2021 року у загальному розмірі 6 595 грн, яка складається з: 5 000 грн – заборгованість за тілом позики та 1 595 грн – заборгованість за процентами за користування кредитом;
- в частині нарахування процентів поза межами строку кредитування просив відмовити;
-щодо судових витрат покладався на розсуд суду.
Представник ТОВ «ФК «Гелексі» – Рудзей Ю.В. за допомогою підсистеми «Електронний суд» подав відповідь на відзив на позовну заяву, в якій звертав увагу, що:
- у відзиві на позовну заяву відповідач не заперечує проти існування наступних юридичних фактів: укладення кредитного договору, отримання кредитних коштів за кредитним договором, наявність заборгованості за кредитним договором;
- до 9 серпня 2021 року позичальнику нараховувались проценти, відповідно до пункту 1.5.2 за ставкою 1,1%, при цьому, до договору позики було укладено додаткові угоди;
- сторони кредитного договору можуть встановити проценти за неправомірне користування грошовими коштами, іншими словами у випадку неповернення грошових коштів, у визначений кредитним договором строк, та такі проценти можуть нараховуватись й після спливу визначеного кредитним договору строку згідно з статтею 625 ЦК України;
- представник ТОВ «Фінансова компанія «Гелексі» - адвокат Рудзей Ю.В. просив позовну заяву ТОВ «Фінансова компанія «Гелексі» до ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі.
Встановлені судом фактичні обставини справи
Судом встановлено, що 14 травня 2021 року ТОВ «Фінансова компанія «Гелексі» та ОСОБА_1 уклали договір позики на умовах невідновлювальної кредитної лінії № 227709 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. 
Договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора 51284zqs.
Пунктом 1.5.1 договору позики на умовах невідновлювальної кредитної лінії передбачено, що сума позики – 5000 грн (надалі за текстом іменується – «сума позики за траншем №1» в усіх відмінках). 
У пункті 1.5.2 договору позики на умовах невідновлювальної кредитної лінії зазначено, що плата за користування позикою за траншем №1 встановлюється у вигляді фіксованих процентів (надалі за текстом іменується – «процентна ставка за позикою за траншем №1» в усіх відмінках) та складає 1,1% (одна ціла одна десята), в день від початкового розміру позики за траншем №1 відповідно пункту 1.5.1. договору.
Строк повернення позики за траншем №1 (термін платежу): 12 червня 2021 року. (пункт 1.5.3 договору позики на умовах невідновлювальної кредитної лінії).
Пунктом 1.5.5 договору позики на умовах невідновлювальної кредитної лінії передбачено, що орієнтовна загальна вартість позики за траншем №1 для споживача на дату укладання договору становить 1 595 грн.
Нарахування процентів за договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування позикою. (пункт 1.6 договору позики на умовах невідновлювальної кредитної лінії).
Пунктом 1.7 договору позики на умовах невідновлювальної кредитної лініїпередбачено, що плата за користування позикою за цим договором встановлюється у вигляді процентів (надалі за текстом іменується – «процентна ставка за договором» в усіх відмінках) та складає 3,0% в день від загального розміру невідновлювальної кредитної лінії відповідно пункту 1.9. договору.
Загальний розмір невідновлювальної кредитної лінії за цим договором складає 5 000 грн (пункт 1.9 договору позики на умовах невідновлювальної кредитної лінії).
Позикодавець має право вимагати від позичальника повернення суми позики, плати за користування позикою та виконання усіх інших зобов`язань передбачених цим договором (пункт 2.1.1 договору позики на умовах невідновлювальної кредитної лінії).
Позичальник зобов`язується повністю повернути позикодавцю суми отриманих позик за траншами та виконати всі інші зобов`язання, встановлені договором, не пізніше строків, встановлених цим договором. (пункт 3.1 договору позики на умовах невідновлювальної кредитної лінії).
Сторони домовилися, що повернення позики та сплата плати за користування позикою здійснюватиметься згідно графіка платежів, який є невід`ємною частиною цього договору та розміщується в особистому кабінеті. (пункт 3.2 договору позики на умовах невідновлювальної кредитної лінії).
Всі розрахунки за цим договором здійснюються виключно в національній грошовій одиниці України гривні. (пункт 3.6 договору позики на умовах невідновлювальної кредитної лінії).

12 червня 2021 року сторони уклали додаткову угоду №1 до договору позики на умовах невідновлювальної кредитної лінії № 227709 від 14 травня 2021 року, відповідно до якої внесли до вказаного договору зміни, зокрема, до пункт 1.5.3 «предмет договору» та виклали в наступній редакції: «1.5.3. строк повернення позики за траншем №1 (термін платежу) 11 липня 2021 року. Викладено графік платежів в новій редакції з урахуванням змін. Всі інші умови договору, що не суперечать цій додатковій угоді, залишаються без змін.
11 липня 2021 року сторони уклали додаткову угоду №2 до договору позики на умовах невідновлювальної кредитної лінії № 227709 від 14 травня 2021 року, відповідно до якої внесли до вказаного договору зміни, зокрема, до пункт 1.5.3 «предмет договору» та виклали в наступній редакції: «1.5.3. строк повернення позики за траншем №1 (термін платежу) 9 серпня 2021 року. 
З довідки про підтвердження платежу, виданої ТОВ «Фінансова компанія «Єлаєнс», вбачається, що 14 травня 2021 року шляхом перерахування кредитних коштів на картковий рахунок № НОМЕР_1 ОСОБА_1 на виконання умов договору позики на умовах невідновлювальної кредитної лінії № 227709 зараховано кошти в сумі 5 000 грн (номер транзакції 1410997066). 
Відповідно до розрахунку заборгованості, заборгованість ОСОБА_1 за договором позики на умовах невідновлювальної кредитної лінії № 227709 від 14 травня 2021 року у розмірі 24 595 грн, з яких заборгованість за тілом позики – 5 000 грн та заборгованість за процентами за користування позикою – 19 595 грн.
Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права
Вивчивши матеріали цивільної справи та надавши оцінку поданим доказам, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).
Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України).
Частиною другою статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом частини першої статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (частина перша та друга статті 638 ЦК України).
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Частинами першою-четвертою статті 639 ЦК України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом;
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася.
Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.
Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
За змістом статті 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством).
Відповідно до частини сьомої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина дванадцята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Частиною першою статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до правового висновку, викладеного у постановах Верховного Суду від 9 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20), від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19), від 7 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19 (провадження № 61-9071св20), будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 516 ЦК України).
Відповідно до частини другої статі 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
У справі, яка розглядається, суд встановив, що:
– 14 травня 2021 року ТОВ «Фінансова компанія «Гелексі» та ОСОБА_1 уклали договір позики на умовах невідновлювальної кредитної лінії № 227709 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, за умовами якого відповідач отримав кредит в розмірі 5 000 грн, які зобов`язався повернути в строк, визначний договором, та сплатити проценти за користування кредитом. 
Надаючи оцінку правомірності нарахування процентів за вказаним договорами, суд виходить з наступного.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) виклала правовий висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
З поданого позивачем розрахунку вбачається, що позивач нарахував проценти за користування кредитом з період з 14 травня 2021 року до 6 грудня 2021 року. 
Зі змісту договору позики на умовах невідновлювальної кредитної лінії № 227709 від 14 травня 2021 року суд встановив, що: строк повернення позики за траншем № 1 – 12 червня 2021 року. 
Також судом встановлено, що 12 червня 2021 року сторони уклали додаткову угоду №1 до договору позики на умовах невідновлювальної кредитної лінії № 227709 від 14 травня 2021 року, відповідно до якої внесли до вказаного договору зміни, зокрема, до пункт 1.5.3 «предмет договору» та виклали його в наступній редакції: «1.5.3. строк повернення позики за траншем №1 (термін платежу) 11 липня 2021 року. 
Встановлено судом і те, що 11 липня 2021 року сторони уклали додаткову угоду №2 до договору позики на умовах невідновлювальної кредитної лінії № 227709 від 14 травня 2021 року, відповідно до якої внесли до вказаного договору зміни, зокрема, до пункт 1.5.3 «предмет договору» та виклали в наступній редакції: «1.5.3. строк повернення позики за траншем №1 (термін платежу) 9 серпня 2021 року. 

Враховуючи викладене строк кредитування за договором позики на умовах невідновлювальної кредитної лінії № 227709 від 14 травня 2021 року тривав з дати його укладення до 9 серпня 2021 року. 
З розрахунку заборгованості вбачається, що позивач нараховував відповідачу заборгованість з 14 травня 2021 року до 9 серпня 2021 року (в межах строку кредитування), яка складається із заборгованості за тілом кредиту – 5 000 грн та 1 595 грн заборгованості за процентами. 
За таких обставин суд дійшов висновку про стягнення з відповідача заборгованості за вказаним договором позики на умовах невідновлювальної кредитної лінії № 227709 від 14 травня 2021 року у розмірі 6 595 грн, з яких 5 000 грн – тіло кредиту+1595 грн – проценти за користування кредитом, нараховані в межах строку кредитування.
Підсумовуючи наведене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача суми боргу за кредитом, заборгованості за процентами за користування кредитом у вказаному розмірі.
Висновки суду щодо розподілу судових витрат
Статтею 141 ЦПК України передбачено, що стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у загальному розмірі 6 595 грн (5 000 грн заборгованість за тілом позики + 1 595 грн заборгованість за нарахованими процентами), що становить 26,81 % від розміру заборгованості, пред`явленому цим позовом до стягнення (24 595 грн).
Враховуючи, що позов ТОВ «Фінансова компанія «Гелексі» задоволено на 26,81 %, розмір судового збору, який підлягає відшкодуванню на користь цього товариства за рахунок ОСОБА_1 складає 649,44 грн (2 422,40 грн (судового збору, сплаченого за подання позову) * 26,81 %).
Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Разом з тим, у позові також містилось прохання про стягнення з відповідача коштів у відшкодування витрат, понесених на професійну правничу допомогу.
Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) виклала висновок, що «вимога частини восьмої статті 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні».
У частині другій статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничою допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничної допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат».
Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі.
У частинах четвертій–шостій статті 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
У рішенні Європейського суду з прав людини (далі – ЄСПЛ) від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір – обґрунтованим (пункт 268).
Вирішуючи питання щодо розміру відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає за доцільне врахувати практику ЄСПЛ з цього питання. Зокрема, у пункті 77 рішення від 18 лютого 2022 року у справі «Чоліч проти Хорватії» (заява № 49083/18) ЄСПЛ зазначив, що згідно з практикою ЄСПЛ заявник має право на відшкодування витрат у випадку, якщо такі витрати були дійсними, необхідними а також були розумними у своєму розмірі. Тобто ЄСПЛ підкреслює необхідність об`єднання об`єктивного критерію (дійсність витрат) та суб`єктивного критерію, розподіляючи суб`єктивний критерій на якісні показники (необхідність витрат для цілей конкретної справи) та кількісні (їх розумність).
У частині третій статті 12 та частині першій статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У пунктах 34–47 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зазначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Крім того, у постанові Верховного Суду від 20 січня 2021 року у справі № 750/2055/20 (провадження № 61-16723св20) вказано, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.
Наведене узгоджується з правовими висновками, викладеними в постановах Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі № 465/3458/15-ц (провадження № 61-19582св20), від 9 листопада 2021 року у справі № 759/14346/16 (провадження № 61-12783св21).
Понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу підтверджується:
- договором про надання правничої допомоги 9 липня 2025 року; 
- актом № 167 наданих послуг правничої допомоги за договором про надання правничої допомоги від 9 липня 2025 року.
Відповідно до частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи, що позов ТОВ «Фінансова компанія «Гелексі» задоволено на 26,81 % розмір витрат на професійну правничу допомогу, який підлягає відшкодуванню на користь цього товариства за рахунок ОСОБА_1 складає 1 340,50 грн (5 000 грн * 26,81 %).
Тому з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 649,44 грн та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 1 340,50 грн.
На підставі викладеного та керуючись вимогами статей 5, 7, 10-13, 19, 23, 76-81, 89, 133, 141, 209, 210, 213, 228, 229, 258, 259, 263-265, 280-283, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гелексі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гелексі» заборгованість за договором позики на умовах невідновлювальної кредитної лінії № 227709 від 14 травня 2021 року у сумі 6 595 грн (шість тисяч п`ятсот дев`яносто п`ять гривень), яка складається із заборгованості за тілом позики – 5 000 грн (п`ять тисяч гривень) та заборгованості за процентами за користування позикою – 1 595 грн (одна тисяча п`ятсот дев`яносто п`ять гривень).
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гелексі» судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 649,44 грн (шістсот сорок дев`ять гривень сорок чотири копійки) та витрати на правову допомогу в розмірі 1 340,50 грн (одна тисяча триста сорок гривень п`ятдесят копійок), а разом 1 989,94 грн (одна тисяча дев`ятсот вісімдесят дев`ять гривень дев`яносто чотири копійки).

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повне рішення суду складено 5 травня 2026 року.
Відомості про учасників справи:
Позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гелексі», код ЄДРПОУ 41229318, місцезнаходження: 01054, місто Київ, вулиця В`ячеслава Липинського, будинок 10/1.
Відповідач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований  АДРЕСА_1 .

Суддя Марина СМИК