12.06.26
33/812/257/26
Єдиний унікальний номер судової справи: 488/2357/25
Номер провадження: 33/812/257/26
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП Головуючий у апеляційному суді: Крамаренко Т.В.

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2026 року м. Миколаїв
Миколаївський апеляційний суд у складі:
головуючого судді - Крамаренко Т.В.,
із секретарем судового засідання – Чистою В.В.,
за участю: захисника – адвоката Гудзловенко С.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Корабельного районного суду м. Миколаєва від 27 квітня 2026 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 348006 від 01 червня 2025 року, ОСОБА_1 01 червня 2025 року о 12 год 05 хв керував транспортним засобом - автомобілем ВАЗ 2106 з номерним знаком НОМЕР_1 в м. Миколаєві по вул. Доктора Самойловича, 42А з явними ознаками наркотичного сп`яніння: тремтіння пальців рук, звужені зіниці очей, що не реагують на світло, почервоніння обличчя. Водію було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі КНП МОЦПЗ МОР у встановленому законом порядку, на що водій відмовився, чим порушив п. 2.5. ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.
Постановою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 27 квітня 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
He погодившись із зазначеною постановою суду, 01 червня 2026 року ОСОБА_1 подав до Миколаївського апеляційного суду через суд першої інстанції апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження у справі на підставі п.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Також, апеляційне скарга містить клопотання про поновлення строку, яке обґрунтоване тим, що строк на оскарження постанови суду першої інстанції був пропущений з поважних причин.
Зокрема як на поважність причин пропуску строку, ОСОБА_1 зазначає те, що оскільки про дату судового засіданні в суді першої інстанції йому відомо не було, 27 квітня 2026 року ні він ні його захисник не були присутні. Відповідно й під час проголошення постанови суду присутній не був та не отримував її копію. Про наявність оскаржуваної постанови йому стало відомо 27 травня 2026 року, після телефонного дзвінка працівника канцелярії Корабельного районного суду м. Миколаєва, яка повідомила необхідність оплати штрафу. Рішення й досі ним не отримано ні поштою ні у додатку «Дія».
Також звертає увагу, що судом в постанові було зазначено помилкову адресу та ймовірно через це, він і не отримував ні повідомлень про виклик до суду ні оскаржуваної постанови.
Пояснює, що фактично проживає в зоні активних бойових дій та з об`єктивних причин (воєнного стану) не може постійно користуватися мобільним зв`язком з причин його відсутності. А відтак майже не мав зв`язку як з судом так і зі своїм адвокатом.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що з матеріалів справи не вбачається, що він допустив будь-які порушення ПДР, а відтак всі наступні вимоги працівників поліції не був зобов`язаний виконувати, а всі складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Звертає увагу, що на DVD диску, який наявний в матеріалах справи міститься два відеофайли. Однак вони не фіксують ані моменту зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 , ані особу, яка ним керувала та чи взагалі вищевказаний транспортний засіб зупинявся. Тобто, поліцейським до протоколу про адміністративне правопорушення не додано відеозапис з нагрудної камери у повній мірі, який має бути безперервний. Це може свідчить про те, що відеозапис змінювався (редагувався) особою, яка копіювала відеозапис на DVD диск, що прямо заборонено Інструкцією №100. Враховуючи те, що доданий до протоколу відеозапис на DVD диску змінювався або редагувався, а тому існують сумніви в автентичності оригіналу, а відтак доданий до протоколу відеозапис потрібно визнати неналежним та недопустимим доказом по справі, що судом першої інстанції зроблено не було. 
Більш того, у протоколі про адміністративне правопорушення від 01 червня 2025 року у графі «До протоколу додаються» зазначено - Бк286694. Однак, всупереч вимогам Інструкції, поліцейським не зазначено в цій графі протоколу ані номер бодікамери, за допомогою якої здійснювався відеозапис руху транспортного засобу - другого файлу, який був наданий до протоколу, ані дати повірки даного відеореєстратора. До того ж, працівники поліції додали цей відеофайл з відео регістратора з записом від 01 червня 2026 року з 12.37.28. до 12.38.12, але незрозуміло з якого транспортного засобу велася ця зйомка, ким та які події фіксувала вже після складання протоколу про адміністративного правопорушення відносно ОСОБА_1 (протокол про адміністративне правопорушення складений 01.06.25. о 12.33.58). 
Всупереч вимогам п.п. 3.3 та 3.5 Інструкції «Про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер(відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них», затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції НПУ від 03 лютого 2016 року № 100, відеозапис є не суцільним та складається з файлів, а крім того поліцейським не зазначено в протоколі номер бодікамери, за допомогою якої здійснювався відеозапис, у зв`язку з чим даний відеозапис не можна вважати належним та допустимим доказом по справі.
З вказаного відеофайлу взагалі не вбачається те, що саме він здійснював керування транспортним засобом та жодних інших належних доказів щодо керування ним зазначеним автомобілем поліцейськими до матеріалів справи не надано.
Натомість з відеозапису вбачається те, що транспортний засіб ВА3 2106 номерний знак НОМЕР_1 був припаркований біля приміщення гаражного кооперативу «Лада» за адресою: м. Миколаїв, вул. Доктора Самойловича, 46 (відповідні документи надані в судовому засіданні) та кермом даного автомобіля жодного водія не було.
ОСОБА_1 вважає, що поліцейський, користуючись своїм службовим становищем, не надавши жодних доказів, безпідставно звинуватив його, що він керував транспортним засобом в стані наркотичного сп?яніння. 
Крім цього, ОСОБА_1 також зазначає про те, що протокол про адміністративне правопорушення в його присутності не складався, а тому працівниками поліції було грубо порушено вимоги КУпАП.
ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення захисника-адвоката Гудзловенко С.П. на підтримку клопотання про поновлення строку, апеляційний суд вважає, що воно підлягає задоволенню з таких підстав.
З матеріалів справи вбачається, що 27 квітня 2026 року Корабельним районним судом м. Миколаєва винесено оскаржувану постанову. 
При цьому ОСОБА_1 в судовому засіданні присутній не був, а копія постанови судом на його адресу не направлялась.
Згідно розписки, яка міститься в матеріалах справи, 29 травня 2026 року ОСОБА_1 звернувшись до суду, отримав копію постанови (а.с.94).
За такого, доводи щодо поважності причин пропуску строку, матеріалами справи не спростовано.
Частиною 2 статті 294 КУпАП передбачено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. 
Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Апеляційна скарга у даній справі, вперше була подана захисником ОСОБА_1 - адвокатом Гудзловенко С.П. 08 травня 2026 року, однак була повернута згідно постанови Миколаївського апеляційного суду від 20 травня 2026 року через пропуск строку та відсутність клопотання про його поновлення.
01 червня 2026 року ОСОБА_1 повторно звернувся до Миколаївського апеляційного суду з апеляційною скаргою та клопотанням про поновлення строку.
Враховуючи викладене, та з точки зору дотримання права на доступ до правосуддя, проголошеного ст. 55 Конституції України та ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, вважаю, що строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції ОСОБА_1 пропущено з поважних причин, а тому підлягає поновленню.
Відповідно до вимог частини 7 статті 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Вислухавши пояснення захисника - адвоката Гудзловенко С.П., дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Згідно положень ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах визначається цим Кодексом та іншими законами України (ст. 246 КУпАП).
Розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин (ст. 248 КУпАП).
Відповідно до ч.1 ст. 249 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається відкрито, крім справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), та випадків, коли це суперечить інтересам охорони державної таємниці.
Згідно ст. 280 КУпАП Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суддя першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 вказаних вимог закону дотримався в повному обсязі, з`ясував всі обставини, дослідив і належним чином оцінив всі докази та дійшов вірного висновку про наявність в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених в оскаржуваній постанові суду.
З вказаним висновком суд апеляційної інстанції погоджується в повному обсязі з огляду на таке.
Правила дорожнього руху (надалі - ПДР) відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил (п. 1.1).
Відповідно до п.1.10 вказаних Правил водієм визнається особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.
Згідно з п.п. «б», «д» п.2.3, п.п. «а» п.2.9 та п.2.5 Правил водій механічного транспортного засобу для забезпечення безпеки дорожнього руху зобов`язаний - бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.
У зв`язку з цим, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.
Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Згідно з п.2 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ № 1103 від 17 грудня 2008 року (надалі - Порядок), огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.
Огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність); лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку) (пункт 3 Порядку).
Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав (пункт 7 Порядку).
Згідно п.8 вищевказаного Порядку у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Інструкція «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затверджена спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року (надалі – Інструкція), яка визначає саму процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду, деталізує процедуру такого огляду у залежності від виду сп`яніння.
Згідно до п.2 розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі – поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Як зазначено у пункті 4 розділу І вказаної Інструкції ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.
При цьому, до ознак алкогольного сп`яніння віднесено: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Пунктом 12 розділу ІІ вказаної Інструкції передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Отже, диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП, передбачає адміністративну відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
За змістом п. 2.5 Правил водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Проте, вимоги вказаного пункту Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_1 виконані не були.
У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
За таких обставин, ОСОБА_1 реалізуючи своє право керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.
Відповідно до положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
З аналізу положень вказаної статті вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення є доказом в справі про адміністративне правопорушення.
Статтею 256 КУпАП передбачено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.
У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.
При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.
Наявність вини водія ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 ПДР України, за обставин, викладених у постанові, всупереч доводів апеляційної скарги, підтверджується наявними у справі доказами.
Так згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 348006 від 01 червня 2025 року, ОСОБА_1 01 червня 2025 року о 12 год 05 хв керував транспортним засобом – автомобілем ВАЗ 2106 з номерним знаком НОМЕР_1 в м. Миколаєві по вул. Доктора Самойловича, 42А з явними ознаками наркотичного сп`яніння: тремтіння пальців рук, звужені зіниці очей, що не реагують на світло, почервоніння обличчя. Водію було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі КНП МОЦПЗ МОР у встановленому законом порядку, на що водій відмовився, чим порушив п. 2.5. ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.
До вказаного протоколу додано направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або перебування під впливом лікарській препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, складене інспектором патрульної поліції 01 червня 2025 року о 12 год 10 хв. 
Зі змісту якого вбачається з його змісту, водій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 був направлений працівниками поліції до КНП МОЦПЗ МОР у зв`язку з виявленим ознаками наркотичного сп?яніння (звужені зіниці очей, тремтіння пальців рук, почервоніння обличчя). Між тим, водій відмовився від проходження огляду в медичному закладі (а.с.5). 
Також, до протоколу додано DVD+R диск, який містить два відеозаписи.
Переглянувши вказані відеозаписи, судом встановлено, що один з них, який отриманий з відео реєстратора службового автомобіля поліцейських, фіксує факт руху поліцейського автомобіля безпосередньо за автомобілем ВАЗ 2106 з номерним знаком НОМЕР_1 . При цьому, поліцейський автомобіль подає сигнал з вимогою зупинитись, однак водій автомобіля ВАЗ 2106 не здійснює дій щодо його зупинки, а навпаки пришвидшуючись продовжує рух.
Наступний відеозапис, що міститься на диску, вже отриманий за допомогою боді камери та фіксує обставини розмови поліцейських з водієм вказаного автомобіля, як подальшому буде встановлено з ОСОБА_1 . Так, відеозапис починається з того, що працівники поліції представляються ОСОБА_1 та повідомляють йому про те, що в нього наявні ознаки наркотичного сп`яніння, у зв`язку з чим пропонують йому пройти огляд в медичному закладі для визначення стану сп?яніння. ОСОБА_1 відмовився від проходження вказаного огляду, у зв`язку з чим, інспектор поліції роз`яснив ОСОБА_1 , що відмова від проходження огляду тягне за собою складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП. ОСОБА_1 відповідає, що розуміє це. Також відеозапис фіксує роз`яснення працівником поліції ОСОБА_1 його прав у відповідності до вимог ст. 268 КУпАП та ст.63 Конституції України, а також складання адміністративних матеріалів у присутності ОСОБА_1 .
Істотних порушень співробітниками поліції при оформленні відносно ОСОБА_1 матеріалів про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст.130 КУпАП положень ст. 256 КУпАП, а також вказаної Інструкції, судом апеляційної інстанції не встановлено.
Доводи апеляційної скарги про те, що в матеріалах справи відсутні будь які дані про порушення ОСОБА_1 вимог ПДР, а відтак всі наступні вимоги працівників поліції він не зобов?язаний був виконувати, на увагу суду не заслуговують, оскільки підстава зупинки транспортного засобу не є предметом доказування у справі за ст. 130 КУпАП, тому що ці обставини не мають значення для правильного вирішення справи та встановлення факту керування особою транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння.
Аргументи ОСОБА_1 про те, що відеофайли, що містяться на диску не фіксують моменту зупинки транспортного засобу є слушними та заслуговують на увагу суду.
Однак, переглянувши відеозапис з боді камери працівника поліції, судом встановлено, що ОСОБА_1 жодного разу не заперечив ні факту керування ним транспортним засобом ВАЗ 2106 з номерним знаком НОМЕР_1 , ні факту зупинки його працівниками поліції. 
До того ж, судом враховано те, що транспортний засіб ВАЗ 2106 з номерним знаком НОМЕР_1 належить ОСОБА_1 , про що зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення та те, що інших осіб, які гіпотетично могли б керувати вказаним транспортним засобом відеозапис не фіксує та сам ОСОБА_1 про це не підтверджує.
З огляду на встановлені апеляційним судом обставини та оцінені в сукупності докази, що містяться в матеріалах справи, безпідставними є також посилання в апеляційній скарзі на те, що матеріали справи не містять належних доказів, які б підтверджували факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом ВАЗ 2106.
Крім цього, відсутність відеофіксації керування транспортним засобом не є порушенням вимог КУпАП і, тим більше, підставою для закриття провадження в справі, оскільки за змістом ст.251 цього Кодексу джерелами доказів по справі про адміністративне правопорушення є протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речові доказами, показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапис та документи. 
Що стосується, аргументів ОСОБА_1 про те, що відеозапис є не суцільним та складається з файлів, у зв?язку з чим даний відеозапис не можна вважати належним та допустимим доказом по справі, апеляційний суд відхиляє з огляду на таке.
Апеляційний судом встановлено, що долучений до протоколу про адміністративне правопорушення диск містить один відеофайл з двома відеозаписами. Один з яких зафіксований на автомобільний відео реєстратор, а інший на боді камеру працівників поліції.
При цьому вказані відеозаписи надають можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку осіб, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення, отриманий у встановленому законом порядку і здійснений працівниками поліції за допомогою наявних в них технічних засобів, тому є належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.
Також, апеляційний суд критично оцінює твердження ОСОБА_1 про те, що доданий до протоколу відеозапис на DVD диску змінювався або редагувався, оскільки докази таких дій працівників поліції матеріали справи не містять та стороною захисту не надано.
Твердження ОСОБА_1 про те, що протокол про адміністративне правопорушення в його присутності не складався, а тому працівниками поліції було грубо порушено вимоги КУпАП на увагу суду не заслуговують, оскільки повністю спростовуються наявним в матеріалах справи відеозаписом з боді камери працівника поліції. Вказаний відеозапис фіксує обставини складання працівниками поліції як протоколу про адміністративне правопорушення так і направлення до медичного закладу з метою проведення огляду на стан сп?яніння.
Що стосується наданого в суді апеляційної інстанції адвокатом Гудзловенко С.П. екземпляру направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або перебування під впливом лікарській препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, складене інспектором патрульної поліції, в якому неправильно зазначено ім`я ОСОБА_2 , апеляційний суд вважає це технічною опискою, яка не впливає на обставини відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп?яніння в медичному закладі, а відповідно і на вчинення ним адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Апеляційний суд застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» (п.43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року, згідно яких доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.
Факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку та порушення ним п.2.5 Правил дорожнього руху України, тобто вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 348006 від 01 червня 2026 року, відеозаписом обставин відмови водія ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Ці докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою, а їх сукупність є достатньою для прийняття рішення по справі.
Дії ОСОБА_1 щодо відмови пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння суперечать закону, оскільки на вимогу працівників поліції він мав беззастережно виконати їх законну вимогу і проїхати з ними для медичного огляду на стан сп`яніння, що прямо передбачено п.2.5 ПДР України та абз.3 ч.2 ст.16 Закону України «Про дорожній рух», які покладають на водія безумовний обов`язок виконати передбачені законом вимоги поліції, в тому числі про проходження огляду на стан сп`яніння.
За таких обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Переконливих доводів, які б спростовували висновки суду про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, апеляційному суду не надано.
Відповідно довідки Управління патрульної поліції у Миколаївської області від 02.06.2025 року, ОСОБА_1 отримав (має) посвідчення водія на право керування транспортними засобами від 27.09.2016 року.  
За такого, обраний суддею вид адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік відповідає обставинам справи, вимогам ст. ст. 23,33 КУпАП, окрім того, санкцією ч.1 ст.130 КУпАП не передбачено альтернативних видів стягнення.
При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП України відноситься до тих правопорушень, яке за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та є небезпечним як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху.
Суд першої інстанції в межах наданих йому матеріалів справи про адміністративне правопорушення провів судовий розгляд, дослідив надані йому докази, з`ясував усі обставини при розгляді справи про адміністративне правопорушення, ухвалив законну та обґрунтовану постанову про визнання ОСОБА_3 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
За таких обставин, підстав для скасування постанови суду першої інстанції та закриття справи за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, апеляційним судом не встановлено, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись статтями 283, 294 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в:

Клопотання про поновлення строку задовольнити.
Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Корабельного районного суду м. Миколаєва від 27 квітня 2026 року.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Корабельного районного суду м. Миколаєва від 27 квітня 2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського
апеляційного суду Т.В. Крамаренко