КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 травня 2026 року м. Київ справа №320/17663/25
Київський окружний адміністративний суд у складі судді Білоноженко М.А., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання неправомірними дій, зобов`язання вчинити дії-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) звернувся до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ), у якому просив суд, з урахуванням уточнень:
- визнати неправомірними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса АДРЕСА_2 , тел. НОМЕР_3 , Е-пошта: ІНФОРМАЦІЯ_2 ) щодо неналежного розгляду " заяви щодо внесення відомостей про проходження ВЛК до системи ОБЕРІГ та РЕЗЕРВ +,щодо ОСОБА_1 та надання інформації заявнику про нього " від 12.02.2025 року , ОСОБА_1 (РНОКПП № НОМЕР_1 );
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 (Код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) (адреса АДРЕСА_2 , тел. НОМЕР_4 НОМЕР_5 , Е-пошта: ІНФОРМАЦІЯ_2 ) розглянути " заяву щодо внесення відомостей про проходження ВЛК до системи ОБЕРІГ та РЕЗЕРВ +,щодо ОСОБА_1 та надання інформації заявнику про нього " від 12.02.2025 року, ОСОБА_1 у відповідності до висновків суду.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем була надана неповна відповідь на заяву позивача від 12.02.2025 «щодо внесення відомостей про проходження ВЛК до системи ОБЕРІГ та РЕЗЕРВ + щодо ОСОБА_1 та надання інформації заявнику про нього ", а саме: не надані відповіді та відповідні документи на питання 2,3,4,5 заяви, відтак, вважає дії відповідача протиправними, а його права порушеними.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Витребувано від відповідача належним чином засвідчені матеріали особової справи позивача.
Відповідач вказані вимоги суду не виконав, відзив та витребувані матеріали до суду не надав.
Натомість, 25.07.2025 на адресу суду надійшла заява представника відповідача про закриття провадження у справі, яка вмотивована тим, що відповідачем було внесено відомості щодо проходження позивачем ВЛК 27.10.2023.
В зв`язку із поданням вказаної вище заяви, ухвалою суду від 29 вересня 2025 року запропоновано позивачу надати свої пояснення стосовно заяви представника відповідача про закриття провадження у справі №320/17663/25.
Позивач надав заперечення щодо поданої заяви про закриття провадження.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2026 року повторно витребувано від відповідача матеріали особової справи ОСОБА_1 , як військовозобов`язаного та відмовлено у задоволенні заяви про застосування заходів процесуального примусу.
На виконання ухвали суду від 22.04.2026 відповідачем була надана заява, в якій відповідач повідомив, що особові справи на військовозобов`язаних не заводяться, а ведуться обліково-послужні картки.
Ухвалою Київського окружного адімінстративного суду від 05 травня 2026 року витребувано від ІНФОРМАЦІЯ_1 обліково-послужну картку військовозобов`язаного ОСОБА_1 
07.05.2026 до суду надійшла облікова картка військовозобов`язаного ОСОБА_1 .
Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.
12 лютого 2025 року позивач звернувся із заявою на електронну пошту відповідача щодо внесення відомостей про проходження ним ВЛК до системи ОБЕРІГ та РЕЗЕРВ +, та надання інформації заявнику про нього, в якій просив відповідача :
1. Внести відомості про проходження ВЛК у ІНФОРМАЦІЯ_4 від 27.10.2023 року ОСОБА_1 , до електронних реєстрів «ОБЕРІГ» та «РЕЗЕРВ + на протязі 10 днів і надати цьому документальне підтвердження;
2. Повідомити чи оскаржували до суду або в інший спосіб право на відстрочку ОСОБА_1 в яку надано Вами 26.04.2023 № 1/1430 до 21.03.2028 року (повноліття дитини). Якщо оскаржували так ,то надайте цьому докази;
3. Надати належним чином фотокопію подання щодо ОСОБА_1 звернення щодо доставлення громадянина, які вчинили правопорушення за ст.210,210-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення, якщо таке існує за 2024 або 2025 рік і Вами виносилось ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ); 
4. Надати завірену належним чином фотокопію документів, на підставі чого було зроблено подання звернення щодо ОСОБА_1 та його доставлення як громадянина, які вчинили правопорушення за ст.210, 210-1 кодексу України про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , якщо таке існує за 2024 або 2025 рік і Вами виносилось ( ІНФОРМАЦІЯ_4 );
5. Надати копії звернень до Вас від третіх осіб, щодо ОСОБА_2 за 2024 та 2025 рік та Ваші відповіді або звернення на них в разі їх існувань.
6. Відповідь надати на електрону пошту заявника ІНФОРМАЦІЯ_5 , на протязі 10 днів.
На момент звернення з позовом до суду відповідь на заяву позивача, відповідач не надав.
06.03.2025 ІНФОРМАЦІЯ_4 була надана відповідь на заяву позивача за № 5/2728, в якій відповідачем зазначено, що для вирішення питання, викладеного у запиті, позивачу необхідно звернутись до ІНФОРМАЦІЯ_6 .
В подальшому, позивач вказав, що відповідачем по суті було вирішено лише перше питання заяви від 12.02.2025, а саме - внесено до системи «Оберіг» та «Резерв+» відомості про проходження ВЛК. Відповіді на інші питання відповідачем залишені без розгляду.
Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду із даним позовом, при вирішенні якого суд виходить із наступного.
Згідно статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Пунктом 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №154 від 23.02.2022 року (далі-Положення), встановлено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Згідно з пунктом 2 Положення №154 територіальні центри комплектування та соціальної підтримки у своїй діяльності керуються Конституцією та законами України, актами Президента України, постановами Верховної Ради України, актами Кабінету Міністрів України, наказами та директивами Верховного Головнокомандувача Збройних Сил, Міноборони, Міністра оборони, Головнокомандувача Збройних Сил, Генерального штабу Збройних Сил, іншими нормативно-правовими актами, цим Положенням.
Покладення на територіальні центри комплектування та соціальної підтримки завдань, не передбачених законодавством, не допускається.
Пунктом 8 Положення №154 визначено, що завданнями територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених обов`язків є виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації, керівництво військовим обліком призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, контроль за його станом, зокрема в місцевих органах виконавчої влади, органах місцевого самоврядування та в органах, що забезпечують функціонування системи військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (крім СБУ та Служби зовнішньої розвідки), забезпечення в межах своїх повноважень адміністрування (територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя) та ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Реєстр) (районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), проведення заходів приписки громадян до призовних дільниць, призову громадян на військову службу, проведення відбору кандидатів для прийняття на військову службу за контрактом, участь у відборі громадян для проходження служби у військовому резерві Збройних Сил, підготовка та проведення в особливий період мобілізації людських і транспортних ресурсів, забезпечення організації соціального і правового захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори до Збройних Сил (далі - збори), ветеранів війни та військової служби, пенсіонерів з числа військовослужбовців Збройних Сил (далі - пенсіонери) та членів їх сімей, участь у військово-патріотичному вихованні громадян, здійснення інших заходів з питань оборони відповідно до законодавства.
Згідно положень пункту 9 Положення №154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань, зокрема, ведуть військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також облік громадян України, які уклали контракт добровольця територіальної оборони, ветеранів війни та військової служби, та інших осіб, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", оформлюють та видають військово-облікові документи призовникам, військовозобов`язаним та резервістам, розглядають звернення військовослужбовців, працівників та членів їх сімей, а також громадян з питань, що належать до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, а також ведуть прийом громадян, які звертаються із зазначених питань, видають необхідні довідки та інші документи.
Питання забезпечення громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення регулює Закон України від 02.10.1996 № 393/96-ВР «Про звернення громадян» (далі Закон №393/96-ВР).
Згідно з частиною першою статті 1 Закону №393/96-ВР, громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, медіа, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.
Згідно з частиною третьою статті 3 Закону №393/96-ВР, заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності.
Частиною першою статі 7 Закону № 393/96-ВР визначено, що звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.
Частиною третьою статті 7 Закону №393/96-ВР визначено, що якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення.
Згідно з частинами першою, третьою та четвертою статті 15 Закону №393/96-ВР органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки. Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.
Статтею 16 Закону № 393/96-ВР передбачено, що скарга на дії чи рішення органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, об`єднання громадян, засобів масової інформації, посадової особи подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства, а в разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням - безпосередньо до суду.
Частиною першою статті 18 Закону №393/96-ВР регламентовано, що громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право, зокрема одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги.
Згідно з частиною першою статті 19 Закону №393/96-ВР органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані:
- об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову;
- на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу;
- скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням;
- забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень;
- письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення;
- вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина;
- у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення;
- не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.
Згідно зі статтею 20 Закону №393/96-ВР, звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.
З аналізу положень Закону №393/96-ВР випливає, що в разі надходження до органу звернення чи скарги такий орган повинен об`єктивно, всебічно і вчасно перевірити викладені в цьому зверненні чи скарзі обставини, за результатом проведеної перевірки прийняти відповідне рішення, яке забезпечить поновлення порушених прав заявника, та письмово повідомити громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення.
Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року у справі №815/1178/17, від 30 листопада 2020 року у справі №280/4698/19.
Як свідчать матеріали справи, 12 лютого 2025 року позивач звернувся із заявою на електронну пошту відповідача щодо внесення відомостей про проходження ним ВЛК до системи ОБЕРІГ та РЕЗЕРВ +, та надання інформації заявнику про нього, в якій просив відповідача :
1. Внести відомості про проходження ВЛК у ІНФОРМАЦІЯ_4 від 27.10.2023 року ОСОБА_1 , до електронних реєстрів «ОБЕРІГ» та «РЕЗЕРВ + на протязі 10 днів і надати цьому документальне підтвердження;
2. Повідомити чи оскаржували до суду або в інший спосіб право на відстрочку ОСОБА_1 в яку надано Вами 26.04.2023 № 1/1430 до 21.03.2028 року (повноліття дитини). Якщо оскаржували так ,то надайте цьому докази;
3. Надати належним чином фотокопію подання щодо ОСОБА_1 звернення щодо доставлення громадянина, які вчинили правопорушення за ст.210,210-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення, якщо таке існує за 2024 або 2025 рік і Вами виносилось ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ); 
4. Надати завірену належним чином фотокопію документів, на підставі чого було зроблено подання звернення щодо ОСОБА_1 та його доставлення як громадянина, які вчинили правопорушення за ст.210, 210-1 кодексу України про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , якщо таке існує за 2024 або 2025 рік і Вами виносилось ( ІНФОРМАЦІЯ_4 );
5. Надати копії звернень до Вас від третіх осіб, щодо ОСОБА_2 за 2024 та 2025 рік та Ваші відповіді або звернення на них в разі їх існувань;
6. Відповідь надати на електрону пошту заявника ІНФОРМАЦІЯ_5 , на протязі 10 днів.
06.03.2025 ІНФОРМАЦІЯ_4 була надана відповідь на заяву позивача за № 5/2728, в якій відповідачем зазначено, що для вирішення питання, викладеного у запиті, позивачу необхідно звернутись до ІНФОРМАЦІЯ_6 .
В подальшому, як вказано позивачем та підтверджено відповідачем в заяві про закриття провадження, ІНФОРМАЦІЯ_4 по суті було вирішено лише перше питання заяви від 12.02.2025, а саме - внесено до системи «Оберіг» та «Резерв+» відомості про проходження позивачем ВЛК, на підтвердження чого до матеріалів справи долучено обліково-послужну картку військовозобов`язаного ОСОБА_1 .
Проте, відповіді на інші питання відповідачем залишені без розгляду.
Таким чином, суд встановив, що суб`єктом владних повноважень не було дотримано Закону України «Про звернення громадян». 
Відповідач не забезпечив належного розгляду заяви позивача від 12.02.2025, а саме не розглянув та не надав обґрунтованої відповіді на питання 2,3,4,5 заяви, що свідчить про розгляд звернення позивача не у повному обсязі.
Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
При цьому під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Враховуючи наведене, належним способом захисту порушеного права позивача є визнання протиправними дій ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо неналежного розгляду " заяви щодо внесення відомостей про проходження ВЛК до системи ОБЕРІГ та РЕЗЕРВ +,щодо ОСОБА_1 та надання інформації заявнику про нього " від 12.02.2025 року та зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_3 розглянути " заяву щодо внесення відомостей про проходження ВЛК до системи ОБЕРІГ та РЕЗЕРВ +,щодо ОСОБА_1 та надання інформації заявнику про нього " від 12.02.2025 року, у відповідності до висновків суду, зокрема, щодо питань №2,3,4,5 вказаної заяви.
Щодо встановлення судового контролю за виконанням судового рішення шляхом подання звіту, то суд зазначає наступне.
Відповідно до частин першої, другої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання постанови суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штраф у розмірі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
З наведеного слідує, що рішення суду, яке набрало законної сили є обов`язковим для учасників справи. Це забезпечується, в першу чергу, через примусове виконання судових рішень відповідно до Закону України "Про виконавче провадження". Судовий контроль у формі зобов`язання подати звіт, також є формою забезпечення виконання судових рішень.
Суд наголошує, що завершальною стадією судового провадження з примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) є виконавче провадження (стаття 1 Закону України "Про виконавче провадження"). 
При цьому, у разі відсутності добровільного виконання судових рішень, приписами Закону України "Про виконавче провадження" врегульований порядок дій та заходів, що спрямовані на примусове виконання таких рішень.
Таким чином, встановлення строку на подачу звіту про виконання судового рішення є правом суду, який ухвалив судове рішення, а не його обов`язком.
В даному випадку, суд не вбачає підстав для встановлення судового контролю за виконанням зазначеного рішення.
Відповідно до положень ч.ч. 1 та 2 статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно із ч.ч. 1-3 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень наведеного законодавства України, матеріалів справи, суд приходить до висновку про те, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 968,96 грн, що підтверджується квитанцією від 12.04.2025.
Відтак, на користь позивача необхідно стягнути суму сплаченого судового збору у розмірі 968,96 грн за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Керуючись ст. ст. 241-246, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-
ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) задовольнити повністю;
Визнати неправомірними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса АДРЕСА_2 , тел. НОМЕР_3 , Е-пошта: ІНФОРМАЦІЯ_2 ) щодо неналежного розгляду " заяви щодо внесення відомостей про проходження ВЛК до системи ОБЕРІГ та РЕЗЕРВ +,щодо ОСОБА_1 та надання інформації заявнику про нього " від 12.02.2025 року , ОСОБА_1 (РНОКПП № НОМЕР_1 );
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 (Код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) (адреса АДРЕСА_2 , тел. НОМЕР_4 НОМЕР_5 , Е-пошта: ІНФОРМАЦІЯ_2 ) розглянути " заяву щодо внесення відомостей про проходження ВЛК до системи ОБЕРІГ та РЕЗЕРВ +,щодо ОСОБА_1 та надання інформації заявнику про нього " від 12.02.2025 року, ОСОБА_1 у відповідності до висновків суду, зокрема, щодо питань №2,3,4,5 вказаної заяви;
Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) суму сплаченого судового збору у розмірі 968,96 (дев`ятсот шістдесят вісім грн 96 коп) за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Білоноженко М.А.