справа № 641/2342/26
провадження № 2-а/619/29/26

РІШЕННЯ
іменем України

22 червня 2026року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області	
у складі	головуючого - судді	Болибок Є.А.	
за участю 	секретаря судового засідання	Ломанової І.А.	

Справа № 619/2342/26
Ім`я (найменування) сторін та інших учасників справи:
позивач: ОСОБА_1 ;
відповідач: інспектор ВП № 2 Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області майор поліції Приходько Володимир Олександрович;
відповідач: Головне управління Національної поліції в Харківській області, 
розглянув у порядку письмового провадження адміністративний позов про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.
Стислий виклад позиції позивача.
17 березня 2026 року ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Бєлєвцової О.О., через систему «Електронний суд»,  звернувся до Слобідського районного суду міста Харкова з позовом до інспектора ВП № 2 Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області майора поліції Приходька Володимира Олександровича, ГУНПв Харківській області, в якому просив скасувати постанову серії ЕНА № 6780785 від 06.03.2026 про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510,00 грн за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, та закрити справу про адміністративне правопорушення.
В обґрунтування позову зазначив, що 06 березня 2026 року о 18 год 56 хв інспектором ВП № 2 Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області майором поліції Приходьком В.О. відносно ОСОБА_1 було винесено електронну Постанову серія ЕНА № 6780785 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП. Однак сама постанова ОСОБА_1 з доданими доказами на ознайомлення не надані, а вручено виключно відривну Квитанцію про сплату штрафу відповідно до постанови серія ЕНА № 6780785. Із змісту Квитанції про сплату штрафу відповідно до постанови серія ЕНА № 6780785 від 06 березня 2026 року вбачається, що 06 березня 2026 року о 18 год 22 хв ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Skoda державний номерний знак НОМЕР_1 , почав рух з узбіччя дороги між с. Феськи та с. Мала Рогозянка, не подавши сигнал про початок руху зовнішніми світовими покажчиками, чим порушив п. 9.2.а Правил дорожнього руху України. Однак, момент винесення оскаржуваної постанови у інспектора ВП № 2 Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області майора поліції Приходька В.О. були відсутні належні, допустимі, достовірні та достатні докази порушення ОСОБА_1 п. 9.2.а «Правил дорожнього руху», які затверджені Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, а саме складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, що стало підставою для складання оскаржуваної постанови. Тому в силу принципу презумпції невинуватості, закріпленого ст. 62 Конституції України та діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності ОСОБА_1 , що притягується до відповідальності, тлумачаться на його користь, а тому недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.
У відзиві на позовну заяву представник ГУНПв Харківській області Ужвенко О.І. просила у задоволенні позову відмовити повністю. Оскаржувану постанову серії ЕНА № 6780785 від 06.03.2026 вважає законною та обґрунтованою. Посилалася на те, що 06.03.2026 о 18:34 за адресою: Харківська обл, с. Феськи, Дорога, поліцейським відділення поліції № 2 (смт. Золочів) Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області майором поліції Приходьком В.О. відносно ОСОБА_1 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕНА № 6780785 від 06.03.2026, відповідно до якої останнього притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. Відповідно до змісту постанови серії ЕНА № 6780785 від 06.03.2026 о 18:22 с. Феськи, Дорога, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки Skoda д.н.з. НОМЕР_2 почав рух з узбіччя дороги між селами Феськи та Мала Рогозянка, не подавши сигнал про початок руху зовнішніми світовими покажчиками, чим порушив п. 9.2 «а» ПДР –Порушення попереджувальних сигналів перед початком рухом і зупинкою. Отже, встановлено, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що 06.03.2026 водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки Skoda д.н.з. НОМЕР_2 не подавши сигнал про початок руху зовнішніми світовими покажчиками, чим порушив п. 9.2 «а» ПДР –Порушення попереджувальних сигналів перед початком рухом і зупинкою. Згідно з рапортом ПОГ СП Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області майора поліції Приходька В. від 06.03.2026, наявного в матеріалах доданих до листа відділення поліції № 2 Богодухіського РВП ГУНП в Харківській області № 196586-2026 від 13.06.2026 встановлено, що ним під час патрулювання 06.03.2026 на території Золочівської територіальної громади поблизу с. Феськи на автодорозі в напрямку с. М. Рогозянка було виявлено автомобіль Шкода, д.н.з. НОМЕР_2 ,який почав рух, не подавши сигнал перед початком руху ,чим порушив п.9.2а Правил дорожнього руху. Після чого автомобіль був зупинений та встановлено, що автомобілем керував ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає: АДРЕСА_1 . Таким чином, ОСОБА_1 вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, після чого майором поліції Приходьком В. відносно ОСОБА_1 винесено постанову ч. 2 ст. 122 КУпАП. Під час складання адміністративного матеріалу у водія ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, нечітка вимова, тремтіння кінчиків пальців. Враховуючи вказані вище виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 було запропоновано пройти освідування на алкотестер чи у медичному закладі. Після чого ОСОБА_1 відмовився від проходження освідування у будь-який спосіб. Під час складання адміністративного матеріалу проводився відеозапис на відеореєстратор службового автомобілю Рено Дастер та нагрудну бодікамеру інв. 854961. На відеозаписі з назвою WhatsApp 2026-06-12 at 10.14.13 на 01:42 хвилині видно стоячий автомобіль. На відеозаписі з назвою WhatsApp 2026-06-12 at 10.14.13 на 01:53 хвилині видно як зразу увімкнулися дві фари цього автомобілю і він став рухатися назустріч поліцейському автомобілю. На відео зафіксовано, що попереджувальних сигналів перед початком руху автомобілю увімкнено не було. На відеозаписі з назвою WhatsApp 2026-06-12 at 10.14.13 на 02:03 хвилині автомобіль Skoda, д.н.з НОМЕР_2 зупиняється, виходить водій автомобілю, зі службового автомобілю виходять двоє поліцейських, і підходять до вказаного автомобілю та водія,який демонстрував шось поліцейському в телефоні. Вказаним відеозаписом беззаперечно підтверджується факт керування Позивачем вказаним транспортним засобом та факт не увімкнення сигналу перед початком руху транспортного засобу. Дослідивши постанову серії ЕНА № 6780785 від 06.03.2026 встановлено, що у графі 8 стоїть підпис Позивача, що підтверджує, що права за ст. 268КУпАП та строк оскарження за ст. 289 КУпАП Позивачеві роз`яснені. Дослідивши постанову серії ЕНА № 6780785 від 06.03.2026 встановлено, що у графі 9 мається підпис Позивача про отримання ним копії постанови про накладення адміністративного стягнення. Отже, відповідно до Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395, поліцейський діяв правомірно в межах діючого законодавства, а тому підстав для скасування постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не вбачається.
Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.
19 березня 2026 року ухвалою Слобідського районного суду міста Харкова справу передано до Богодухівського районного суду Харківської області.
28 квітня 2026 року ухвалою суду справу передано до Дергачівського районного суду Харківської області.
09 червня 2026 року справа надійшла до Дергачівського районного суду Харківської області.
10 червня 2026 року було постановлено ухвалу про прийняття до розгляду та відкриття провадження у справі. Призначено розгляд справи на 10 год 30 хв 19.06.2026. Направлено відповідачам копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів. Запропоновано відповідачам подати до суду відзив на позов в строк до 16.06.2026.
16 червня 2026 року представник ГУНПв Харківській області Ужвенко О.І. через систему «Електронний суд» надала до суду відзив на позовну заяву.
19 червня 2026 року представник позивача адвокат Бєлєвцова О.О. через систему «Електронний суд» подала до суду додаткові пояснення у справі.
У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, надав до суду заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити.
У судове засідання представник відповідача ГУНПв Харківській області Ужвенко О.І. не з`явилася, у відзиві на позовну заяву просила розглядати справу без участі представника ГУНПв Харківській області.
У судове засідання відповідач інспектор ВП № 2 Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області майор поліції Приходько В.О. не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причин неявки суду не повідомив.
Згідно з ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.
Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.
Підстав, визначених ст. 205 КАС України, для відкладення розгляду справи немає.
Згідно ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Постановою серії ЕНА № 6780785 від 06.03.2026 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесеною інспектором ВП № 2 Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області майором поліції Приходьком В.О., ОСОБА_1  притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510,00 грн.
Мотиви суду.
Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши докази в сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи чи інтереси.
Порядок та підстави притягнення до адміністративної відповідальності регулюються Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП).
Частинами першою та другою ст. 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Тобто притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена відповідно до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, а також установлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.
Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.
Судом установлено, що постановою серії ЕНА № 6780785 від 06.03.2026 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесеною інспектором ВП № 2 Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області майором поліції Приходьком В.О., ОСОБА_1  притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510,00 грн.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Разом з тим, як вбачається з положень ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно з ст. 6 Закону України «Про Національну поліцію» поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про Національну поліцію» під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації.
Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ №1395 від 07.11.2015 року, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених деякими статтями КУпАП, у тому числі і ч. 2 ст. 122 КУпАП.
Відповідно до п. 2 розділу ІІІ цієї Інструкції постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.
Відповідно до п.5 розділу ІІІ Інструкції поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд цієї справи; 2) чи правильно складено протокол (якщо складання протоколу передбачено КУпАП) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи повідомлено належним чином осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду (якщо справа не розглядається на місці); 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали, які потрібні для вирішення справи; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.
Розгляд справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, відповідно до положень ст. 222 КУпАП відноситься до компетенції Національної поліції України, тобто постанову винесено уповноваженою особою.
Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Водночас, відповідно до загальних положень Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі – ПДР), правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.
У відповідності до п.1.3 ПДР, затверджених постановою КМ України №1306 від 10.10.2001 року, що кореспондується з п.1.9. ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, за порушення яких вони несуть відповідальність згідно з законодавством.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Частиною другою статті 122 КпАП України передбачено адміністративну відповідальність, зокрема, у випадку порушення правил користування попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку.
Відповідно до п.п. 9.2 «а» ПДР водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку  перед початком руху і зупинкою.
Відповідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП, зокрема, порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян..
Як зазначалося вище, єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою КМУ від 10.10.2001 року № 1306.
Відповідно до змісту постанови серії ЕНА № 6780785 від 06.03.2026 о 18:22 с. Феськи, Дорога, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки Skoda, р/н НОМЕР_2 почав рух з узбіччя дороги між селами Феськи та Мала Рогозянка, не подавши сигнал про початок руху зовнішніми світовими покажчиками, чим порушив п. 9.2 «а» ПДР –Порушення попереджувальних сигналів перед початком рухом і зупинкою. 
Однак, дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що будь яких доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, матеріали справи не містять.
Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідачем до суду надано відзив на позовну заяву до якого, зокрема, додано копію оскаржуваної постанови та два файли відеозапису з персонального нагрудного відеореєстратора поліцейського у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, з перегляду яких встановлено, що такі частково фіксують процедуру притягнення позивача до адміністративної відповідальності та не містять фіксації факту вчинення адміністративного правопорушення позивачем.
Разом з тим, в оскаржуваній постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 не зазначено інформації про будь-яку фіксацію правопорушення.
Згідно із ч. 2, ч. 3 ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Тобто, ч. 3 ст. 283 КУпАП передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.
У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис згідно з вимогами КАС України не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.
Як установлено з матеріалів справи, в постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 6780785 від 06.03.2026 відсутні посилання на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис. Графа 7 «До постанови додаються» не заповнена.
Ураховуючи відсутність в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис бодікамери, а також відомостей, щодо проведення фіксування, додані відповідачем до відзиву на позовну заяву відеозаписи, не є належним та допустимим доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення.
Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постановах від 24.01.2019 по справі № 428/2769/17, від 13.02.2020 по справі № №524/9716/16-а, від 19.02.2020 по справі № 607/3394/17.
Суд зауважує, що сам факт складання постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів і не звільняє відповідача від доведення правомірності свого рішення.
Водночас, інших належних та допустимих доказів у підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 правопорушення відповідачем не надано.
Суд зазначає, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.
Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Положеннями статті 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП (ч. 2 ст. 251 КУпАП).
Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Отже, відповідачами не доведено належними та допустимими доказами правомірності прийнятого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.
Поряд з цим, положеннями частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що винесена стосовно ОСОБА_1 постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 510,00 грн за ч. 2 ст. 122 КУпАП, підлягає скасуванню, а провадження по справі закриттю.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено: постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.
Згідно з ст. 271 КАС України у справах, визначених статтями 273-277, 280-289 цього Кодексу, суд проголошує повне судове рішення. Копії судових рішень у справах, визначених цією статтею, невідкладно видаються учасникам справи або надсилаються їм, якщо вони не були присутні під час його проголошення.
Частинами 4 та 5 статті 250 КАС України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, ухвалення рішення, винесеного без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Згідно з ч. 4 ст. 286 КАС України апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.
Ураховуючи викладене та керуючись статтями 5-9, 12, 77, 241-246, 255, 286, 292, 293, 295, 297 КАС України, суд
ухвалив:
Адміністративний позов ОСОБА_1  задовольнити повністю.
Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,серії ЕНА № 6780785 від 06.03.2026 про притягнення ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та провадження у справі закрити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Дергачівський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги особою, яка її оскаржує, протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених ч. 2 ст. 299 КАС України.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне найменування (ім`я) сторін та інших учасників справи:
позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ;
відповідач: інспектор ВП № 2 Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області майор поліції Приходько Володимир Олександрович, місцезнаходження: 62203, Харківська область, Богодухівський район, с-ще Золочів, вул. Центральна, буд. 26;
відповідач: Головне управління Національної поліції в Харківській області, місцезнаходження: 61002, м. Харків, вул. Жон Мироносиць, буд. 5, ідентифікаційний код 40108599.
Повне судове рішення складено 22 червня 2026 року.

Суддя  Є. А. Болибок