Провадження №	2/447/818/26 	
Справа №	447/573/26 	

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

18.06.2026 м. Миколаїв

Миколаївський районний суд Львівської області у складі:
головуючої судді - Рябчун А. В.,
за участі секретарів судових засідань – Непопалової М. Г., Дидіної О. Г.,
позивача – ОСОБА_1 ,
представника відповідача – адвоката Дунас О. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні Миколаївського районного суду Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог
18 лютого 2026 року до Миколаївського районного суду Львівської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, у якій позивач просить суд стягувати щомісячно з ОСОБА_3 на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , який продовжує навчання, у розмірі 5 000,00 грн щомісячно.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що у неї та відповідача є спільна дитина – син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Вказує, що з відповідача стягувалися аліменти на утримання сина, проте він їх сплачував нерегулярно. Участі у додаткових витратах на дитину ніколи не брав. Рішенням Миколаївського районного суду Львівської області у справі № 447/617/24 відповідача позбавлено батьківських прав щодо сина ОСОБА_3 .
Позивачка зазначає, що ОСОБА_3 є повнолітнім та навчається у Технологічному фаховому коледжі Національного університету «Львівська політехніка» на денній формі навчання, навчання платне. Син не працює, не має інших джерел доходу, перебуває на утриманні позивачки, та у зв`язку із навчанням потребує матеріальної допомоги. Відповідач є особою працездатного віку, отримує систематичний щомісячний дохід, фізично здоровий, у такого відсутні причини звільнення від сплати аліментів.
Ураховуючи зазначене, ОСОБА_1 просить суд задовольнити позовні вимоги.

Процесуальні дії у справі.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18 лютого 2026року справа передана для розгляду судді Рябчун А. В.
Відповідно до вимог частини 6 статті 187 ЦПК України судом 20 лютого 2026 року було скеровано запит до Єдиного державного демографічного реєстру щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання відповідача ОСОБА_2 .
Згідно відповіді № 2367057 від 20.02.2026 року з Єдиного державного демографічного реєстру ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою від 24 лютого 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
Протокольною ухвалою від 19 березня 2026 року розгляд справи відкладено на 22 квітня 2026 року.
Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 22 квітня 2026 року у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про зупинення провадження відмовлено.
Протокольною ухвалою від 22 квітня 2026 року розгляд справи відкладено на 26 травня 2026 року.
Протокольною ухвалою від 26 травня 2026 року розгляд справи відкладено на 09 червня 2026 року.
09 червня 2026 року розгляд справи відкладено на 18 червня 2026 року.

Фактичні обставини справи
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 21 лютого 2008 року, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьками є: ОСОБА_2 та ОСОБА_5 .
У довідці про доходи від 06 лютого 2026 року № 01, виданої ФОП ОСОБА_6 , дохід ОСОБА_1 з серпня 2025 року до січня 2026 року становить 54 404,56 грн.
Відповідно до довідки №49 від 09 лютого 2026 року, виданої Відокремленим структурним підрозділом «Технологічний фаховий коледж Національного університету «Львівська політехніка», ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є студентом третього курсу денної форми навчання і навчається за спеціальністю «Право» освітньо-професійного ступеня фаховий молодший бакалавр за кошти фізичної особи, зарахований на навчання 01 вересня 2023 року, завершує навчання 30 червня 2027 року.
Згідно з договором про надання освітніх послуг № 38 від 03 серпня 2023 року, укладеного між Відокремленим структурним підрозділом «Технологічний фаховий коледж Національного університету «Львівська політехніка» та ОСОБА_1 , вартість навчання ОСОБА_3 становить 76 000,00 грн з розрахунку 19 000,00 грн за навчальний рік, 9 500,00 грн за навчальний семестр.

Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті рішення.
Відповідно до частин 1, 2 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до статей 76-80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази повинні відповідати ознакам належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність достатності.
Відповідно до статті 199 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.
Згідно із частиною 1 статті 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.
Відповідно до частини 3 статті 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Згідно із частиною 1 статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу, в частині 1 якої вказано, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до пункту 20 роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При визначенні розміру аліментів на повнолітніх дітей суд враховує такі обставини: стан здоров`я та матеріальне становище повнолітніх дочки, сина; стан здоров`я й матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інших дітей; можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дітьми; інші обставини, що мають істотне значення.
Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.
Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу.
Аналогічна позиція висловлена у рішенні Верховного суду України від 24 грудня 2014 року № 6-186цс14.
У своїй постанові від 29 січня 2018 року по справі № 622/373/16-ц Верховний Суд роз`яснив, що на відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.
В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала з підстав, наведених у позовній заяві, та вказала, що синові необхідні кошти для забезпечення життя, навчання, харчування та інші витрати. Відповідач самостійно кошти на утримання сина не сплачує.
Представник відповідача позовні вимоги визнала частково, вказавши, що відповідач погоджується сплачувати аліменти на утримання сина у розмірі 2000,00 грн, оскільки має на утриманні двох малолітніх дітей, має проблеми зі здоров`ям. При цьому вказала, що відповідач є особою працездатного віку, проте наразі не працевлаштований. Чи перебуває відповідач на військовій службі їй не відомо.
Встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є студентом третього курсу денної форми навчання Відокремленого структурного підрозділу «Технологічний фаховий коледж Національного університету «Львівська політехніка», термін навчання до 30 червня 2027 року. Також, ОСОБА_1 оплачує навчання та інші витрати пов`язані з сином ОСОБА_3 . 
Суд вважає безумовним фактом те, що у зв`язку з навчанням на денній формі для забезпечення належного рівня навчального процесу (необхідність підручників, методичної літератури, канцелярських товарів, одягу тощо) повнолітній син потребує матеріальної допомоги.
Отже, суд дійшов переконання, що утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання є обов`язком батьків, а оскільки відповідач добровільно не надає матеріальну допомогу, хоча може її надавати, позов про стягнення аліментів на час навчання підлягає частковому задоволенню. При цьому суд враховує, що відповідач у працездатному віці, наразі є військовослужбовцем, про що надав відповідні окументи, має стабільний заробіток та можливість сплачувати аліменти повнолітньому сину, який ще не досягнув 23 років і продовжує навчання.
Визначаючи розмір аліментів судом враховується також те, що повнолітній син навчається на денній формі навчання, прецевлаштуватися він не має змоги у зв`язку з навчанням.
Частково задовольняючи позовні вимоги , суд також враховує перебування на утриманні відповідача двох малолітніх дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . При цьому суд відхиляє посилання представника відповідача на те, що відповідач тимчасово не працює, оскільки матеріали справи містять інформацію про перебування відповідача на військовій службі у В/Ч НОМЕР_2 , про що він сам зазначав, подаючи клопотання про зупинення провадження у справі. Крім того, тимчасова відсутність працевлаштування, за умови знаходження відповідача у працездатному віці, не є обставиною, яка свідчить про можливість звільнення особи від обов`язку утримувати дитину.
Суд відхиляє посилання представника позивача про перебування відповідача на лікуванні у зв`язку із захворюванням, яке отримав під час проходження базової військової підготовки, як підставу для зменшення заявленого позивачем розміру аліментів, оскільки долучені до матеріалів справи документи свідчать про те, що відповідач проходив медичний огляд у різних спеціалістів, проте доказів перебування останнього на стаціонарному лікуванні суду не надано, як і не надано документів про тимчасову втрату працездатності.
При визначенні розміру аліментів на утримання ОСОБА_3 судом, серед іншого, враховано відсутність доказів ні зі сторони позивача, ні зі сторони відповідача, про доходи відповідача за останній рік. При цьому взято до уваги наявність у відповідача об`єктивної можливості сплачувати аліменти, оскільки останній є військовослужбовцем В/Ч НОМЕР_3 та має стабільний заробіток. Доказів звільнення відповідача зі складу Збройних Сил України матеріали справи не містять. 
Відповідно до положень ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Судом взято уваги наявність рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 17 квітня 2025 року у справі № 447/617/24, відповідно до якого ОСОБА_2 позбавлено батьківських прав щодо сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відтак, ураховуючи положення ч. 2 ст. 166 СК України, позбавлення батьківських прав не звільняє ОСОБА_2 від обов`язку утримання сина ОСОБА_3 .
Дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилається позивач, як на підставу вимог, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, з врахуванням положень статті 182 СК України, а також засад розумності і справедливості, суд дійшов висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, та з відповідача підлягають стягненню аліменти на користь позивача у розмірі 4 000,00 грн на місяць, що будуть достатніми для утримання ОСОБА_3 , який продовжує навчання.
За таких обставин вимога про стягнення аліментів на повнолітнього сина підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до вимог частини 1 статті 79, частини 1 статті 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто з 18 лютого 2026 року та в порядку частини 1 статті 430 ЦПК України допускається негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Щодо розподілу судових витрат
Згідно із статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
За змістом статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
Ураховуючи зазначене, з відповідача ОСОБА_2 на користь Держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 331,20 грн.
На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 12, 13, 76, 81, 141, 258, 259, 263-265, 430 ЦПК України, на підставі статей 198, 199, 200, 201 СК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини – задовольнити частково.
Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання, у розмірі 4 000 (чотири тисячі) гривень 00 копійок щомісячно, починаючи з 18 лютого 2026 року (з дня пред`явлення позову) на період його навчання до 30 червня 2027 року, але не більше ніж до досягнення ОСОБА_3 23 років. 
Допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.
Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1 331 (однієї тисячі триста тридцять одна) гривня 20 копійок.
Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса проживання: АДРЕСА_2 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя Анна Рябчун