Справа № 991/1268/24
Провадження №11-кп/991/59/26

ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
АПЕЛЯЦІЙНА ПАЛАТА
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 квітня 2026 року м.Київ

Колегія суддів Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю: 
секретаря судового засідання - ОСОБА_4 , 
прокурорів - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , 
обвинувачених - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
захисників - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційні скарги прокурора САП ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Вищого антикорупційного суду від 04.06.2024, ухвалений за результатами розгляду кримінального провадження №52022000000000446 від 27.12.2022 за обвинуваченням:
ОСОБА_7 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Любомль Волинської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.191 КК України,
ОСОБА_8 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Полтава, громадянки України, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27, ч.4 ст.191 КК України,
ВСТАНОВИЛА:
1.Зміст оскаржуваного судового рішення.
Вироком Вищого антикорупційного суду від 04.06.2024 у кримінальному провадженні №52022000000000446 від 27.12.2022:
- ОСОБА_8 , обвинувачену у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 191 КК України, визнано невинуватою та виправдано в зв`язку з недоведеністю вчинення нею кримінального правопорушення;
- ОСОБА_7 , визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком 5 років з позбавленням права обіймати посади, пов`язані із здійсненням функцій представника влади чи місцевого самоврядування, а також з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на 3 роки.
Окрім того, даним вироком вирішено питання речових доказів та стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати у розмірі 19 120 грн.
Згідно вироку ОСОБА_7 визнано винуватим у тому, що він, будучи депутатом Полтавської обласної ради, у грудні 2022 року, за пособництва Особа 1, заволодів коштами обласного бюджету Полтавської області в сумі 100 000 гривень шляхом оформлення та виплати своїй двоюрідній сестрі ОСОБА_8 разової грошової допомоги на лікування, тобто заволодів чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем в умовах воєнного стану, отже вчинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 191 КК України.
При цьому суд першої інстанції дійшов висновку, що стороною обвинувачення не доведено вчинення ОСОБА_7 злочину за пособництва ОСОБА_8 , виключивши таке формулювання з обсягу його обвинувачення, визнаного доведеним. 

2. Встановлені судом першої інстанції обставини.
Будучи депутатом Полтавської обласної ради з 27.11.2020 ОСОБА_7 на постійній основі здійснював функції представника колегіального органу місцевого самоврядування, а тому у розумінні ч. 3 ст. 18 КК України був службовою особою.
29.12.2020 Полтавською обласною радою VIII скликання прийнято Положення «Про порядок та умови надання разової грошової допомоги», яке затверджене рішенням пленарного засідання другої сесії № 88 (далі - Положення). Відповідно до вказаного Положення депутати Полтавської обласної ради здійснюють надання разової грошової допомоги громадянам, які зареєстровані та проживають на території Полтавської області, та внутрішньо переміщеним особам, які перебувають на обліку у структурному підрозділі з питань соціального захисту населення виконавчих органів сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем проживання.
Основними напрямками надання допомоги є:
- підвищення матеріального забезпечення сім`ї (громадянина) та потреба у фінансовій допомозі;
- подолання наслідків пожежі, стихійного лиха, в результаті яких повністю або частково знищено житлові приміщення та майно громадян;
- проведення лікування та операцій.
Загальна сума коштів для надання допомоги визначається рішенням сесії обласної ради про обласний бюджет на відповідний рік, на підставі відповідної бюджетної програми. Положенням встановлений порядок надання допомоги.
Депутат обласної ради надає до Полтавської обласної ради письмове звернення та документи, передбачені пунктами 5, 6 Розділу II Положення, в якому вказує прізвище, ім`я, по батькові громадян та суму допомоги кожному з них. Разом із письмовим зверненням та документами, депутат обласної ради надає заяву про дотримання вимог Закону України «Про запобігання корупції».
Письмове звернення депутата та додані до нього документи розглядаються головою обласної ради (у разі його відсутності, виконуючим обов`язки голови обласної ради) і за його дорученням відділ фінансового та господарського забезпечення виконавчого апарату обласної ради готує проект розпорядження.
Копія розпорядження голови обласної ради про надання разової грошової допомоги з пакетом документів спрямовується до Департаменту соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації з метою проведення нарахування допомоги та оформлення виплатних документів Центром по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат (далі - Центр) відповідно до чинного законодавства та умов надання зазначеної допомоги.
Водночас, Положенням передбачено персональну відповідальність депутата обласної ради за визначення підстав та розміру надання матеріальної допомоги громадянам, а також одноособове прийняття ним цього рішення.
Відповідно до п. 9 Розділу ІІ Положення депутат обласної ради пропонує суму допомоги громадянам на підставі самостійно зроблених ним висновків у кожному конкретному випадку в залежності від потреби заявника та з урахуванням матеріального стану сім`ї.
Згідно з п. 10 Розділу ІІ Положення за визначення підстав та розміру надання матеріальної допомоги громадянам депутат обласної ради несе персональну відповідальність.
09.12.2022 близько 14:14 ОСОБА_7 зателефонував перший заступник голови Полтавської обласної ради ОСОБА_11 та повідомив про необхідність терміново використати грошові кошти у сумі 200 000 гривень, виділені депутатам Полтавської обласної ради для надання матеріальної допомоги громадянам, та наголосив, що 09.12.2022 останній день здачі відповідних документів.
У відповідь на вказану інформацію ОСОБА_7 повідомив ОСОБА_11 про наявність у нього непрямих родичів, які потребують матеріальної допомоги, але яким він не може її надати, з огляду на можливий конфлікт інтересів. ОСОБА_7 попросив ОСОБА_11 , щоб хтось із працівників Полтавської обласної ради за грошову винагороду у розмірі 100 доларів США допоміг йому в оформленні необхідних документів. ОСОБА_11 пообіцяв надати контакт співробітника обласної ради на ім`я ОСОБА_12 . 
Одразу після вказаної розмови ОСОБА_7 почав пошук підконтрольних осіб, які можуть отримати виділені ним грошові кошти. Так, 09.12.2022 близько 14:25, реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 зателефонував ОСОБА_13 та попросив останнього допомогти знайти підконтрольних осіб, які б могли отримати в його інтересах матеріальну допомогу. При цьому ОСОБА_7 одночасно запропонував в якості оплати за цю послугу розподілити між ним та ОСОБА_13 частину одержаної суми коштів.
09.12.2022 близько 14:29 ОСОБА_7 зателефонував консультанту відділу з питань забезпечення діяльності керівництва виконавчого апарату Полтавської обласної ради Особа 1, та повідомив, що її номер телефону йому дав ОСОБА_11 . Під час розмови ОСОБА_7 запитав у Особа 1, чи зможе вона допомогти йому підготувати документи на отримання підконтрольною ОСОБА_7 особою матеріальної допомоги. Особа 1 погодилася посприяти ОСОБА_7 та запевнила його, що допоможе ОСОБА_7 та визначеній ним особі швидко оформити відповідні документи. 
У ході розмови ОСОБА_7 обговорив з Особа 1 можливість надання ним матеріальної допомоги своєму брату чи матері, однак у зв`язку з однаковим прізвищем та наявністю явно вираженого конфлікту інтересів вони відмовилися від цього варіанту. За результатами обговорення ОСОБА_7 вирішив, що близько 150 000 гривень в якості матеріальної допомоги він надасть своїй двоюрідній сестрі ОСОБА_8 .
У свою чергу, Особа 1 запевнила ОСОБА_7 , що 09.12.2022 зробить запит на виготовлення акту обстеження матеріально-побутових умов заявника, а в понеділок сестра ОСОБА_7 зможе забрати вказаний документ. Також Особа 1 пообіцяла підготувати письмову заяву на отримання матеріальної допомоги від імені ОСОБА_8 .
У подальшому, 09.12.2022 близько 14:34, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_7 зателефонував своїй двоюрідній сестрі ОСОБА_14 .
09.12.2022 близько 14:40 ОСОБА_7 знову зателефонував Особа 1 та повідомив їй, що його двоюрідна сестра ОСОБА_8 погодилась оформлювати документи та попросив Особа 1 зв`язатися з нею. 
09.12.2022 в період часу приблизно з 14:40 по 15:12, ОСОБА_8 та Особа 1 зустрілися та узгодили подальші дії. 
09.12.2022 близько 15:12 ОСОБА_7 зателефонував ОСОБА_8 , яка у ході розмови повідомила, що вона зустрічалася та узгодила з Особа 1 подальші спільні дії щодо підготовки і надання до Полтавської обласної ради документів, необхідних для отримання нею матеріальної допомоги. ОСОБА_8 додатково повідомила ОСОБА_7 , що для отримання допомоги з її боку необхідно надати медичну довідку та акт обстеження житлово-побутових умов. Також ОСОБА_8 повідомила, що кошти матеріальної допомоги вже зарезервовано за ОСОБА_7 , а документи будуть подані пізніше.
У подальшому Особа 1 забезпечила складання наступних документів:
- від імені ОСОБА_8 заяви на надання матеріальної допомоги на лікування, датованої 07.12.2022;
- від імені ОСОБА_7 заяви про дотримання вимог Закону України «Про запобігання корупції», датованої 09.12.2022;
- від імені ОСОБА_7 письмового звернення до голови Полтавської обласної ради щодо надання ОСОБА_8 матеріальної допомоги в сумі 100 000 гривень; також Особа 1 забезпечила реєстрацію вказаного письмового звернення ОСОБА_7 у Полтавській обласній раді за номером П-06-05/1251 від 09.12.2022;
- від імені ОСОБА_7 листа (вих. № 09/12 від 09.12.2022) та направлення його до Управління соціального захисту населення Подільської районної в м. Полтаві ради (вх. № 8828 від 12.12.2022), з проханням надати громадянці ОСОБА_8 акт обстеження житлово-побутових умов.
12.12.2022 близько 13:07 відбулася чергова телефонна розмова між Особа 1 та ОСОБА_7 , в ході якої Особа 1 повідомила, що може оформити надання ОСОБА_8 матеріальної допомоги у розмірі лише 100 000 гривень, а для оформлення іншої частини коштів у розмірі 50 000 гривень ОСОБА_7 необхідно знайти іншу особу. Надалі ОСОБА_7 та Особа 1 домовились спробувати вирішити це питання за допомогою двоюрідної сестри ОСОБА_8 . Одночасно, Особа 1 та ОСОБА_7 також домовились, що підписи на необхідних документах від імені ОСОБА_7 будуть виконані ОСОБА_8 або Особа 1 на її розсуд.
12.12.2022 близько 13:09, ОСОБА_7 , використовуючи месенджер «Viber» надіслав ОСОБА_8 два відеофайли, в яких вказав на необхідність підшукання інших осіб, яких можна залучити як отримувачів матеріальної допомоги.
12.12.2022, у період часу з 15:29 по 15:56 ОСОБА_8 прибула до приміщення Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Управління соціального захисту населення Подільської районної в м. Полтаві ради, де працівниками УСЗН Подільської районної в м. Полтаві ради складено акт № 287 обстеження матеріально-побутових умов сім`ї ОСОБА_8 (реєстраційний номер 09.07.-6281 від 12.12.2022). 
Цього ж дня, 12.12.2022, у період часу з 16:29 по 16:42, більш точного часу не надалось можливим встановити, ОСОБА_8 , прибула до приміщення амбулаторії сімейної медицини № 8 КП ЦПМСД № 1 ПМР, де завідуюча амбулаторією ОСОБА_15 на прохання ОСОБА_8 склала виписку із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого форми № 027/о щодо ОСОБА_8 .
Надалі, у період часу з 09.12.2022 по 13.12.2022 ОСОБА_8 надала до виконавчого апарату Полтавської обласної ради документи, які стали підставою для виплати їй матеріальної допомоги на лікування.
14.12.2022 близько 19:45 ОСОБА_7 зателефонував Особа 1 та поцікавився результатами розгляду питання щодо виділення матеріальної допомоги ОСОБА_8 . Під час цієї розмови Особа 1 повідомила, що ОСОБА_8 привезла всі необхідні документи, і що вдалось оформити виплату їй матеріальної допомоги лише в розмірі 100 000 гривень.
Після надходження до обласної ради всього необхідного пакету документів для надання матеріальної допомоги ОСОБА_8 на лікування у сумі 100 000 гривень, працівниками виконавчого апарату Полтавської обласної ради здійснено їх перевірку на повноту та наявність невідповідностей. Після чого, не виявивши у поданих документах недоліків, головним спеціалістом сектору адміністративно-господарського забезпечення відділу фінансового та господарського забезпечення виконавчого апарату Полтавської обласної ради ОСОБА_16 підготовлений проект Розпорядження голови Полтавської обласної ради про надання разової грошової допомоги громадянам, у числі яких зазначено також і ОСОБА_8 .
У подальшому головою Полтавської обласної ради видане Розпорядження про надання разової грошової допомоги № 329 від 19.12.2022, в яке включено пункт щодо виплати ОСОБА_8 матеріальної допомоги на лікування у сумі 100 000 гривень. Після цього копію Розпорядження № 329 від 19.12.2022 з пакетом документів спрямовано до Департаменту соціального захисту населення Полтавської обласної військової адміністрації, де на їх підставі проведено нарахування допомоги ОСОБА_8 у сумі 100 000 гривень.
26.12.2022 на картковий банківській рахунок ОСОБА_8 НОМЕР_1 , відкритий у АТ КБ «Приватбанк», надійшли грошові кошти у сумі 100 000 гривень з призначенням платежу «Соціальні виплати».
3. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
На підставі досліджених доказів, суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_7 :
1) розробив план на заволодіння коштами матеріальної допомоги для себе, з використанням наданих йому повноважень депутата Полтавської обласної ради;
2) залучив до вчинення злочину Особу 1, з якою домовився про підготовку документів всупереч встановленого порядку (без його особистого підпису), та можливості подачі цих документів «заднім числом» (вже після встановленої граничної дати для подачі документів);
3) на власний розсуд підшукав ОСОБА_8 , як підконтрольну йому особу, щодо якої можливо було підготувати пакет документів для отримання матеріальної допомоги, з метою заволодіння цими коштами;
4) самостійно визначив та довів до відома Особи 1 необхідність надання ОСОБА_8 грошової допомоги у максимально можливому розмірі для однієї особи, без огляду на будь-які фактичні потреби ОСОБА_8 ;
5) заволодів коштами грошової допомоги шляхом їх зарахування на картковий рахунок визначеної ним підконтрольної особи - ОСОБА_8 .
Відтак, ОСОБА_7 , будучи депутатом Полтавської обласної ради, у період грудня 2022 року за пособництва Особа 1 заволодів коштами обласного бюджету Полтавської області в сумі 100 000 гривень шляхом оформлення та виплати своїй двоюрідній сестрі ОСОБА_8 разової грошової допомоги на лікування в період воєнного стану, отже вчинив заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем в умовах воєнного стану, тобто злочин, передбачений ч. 4 ст. 191 КК України.
3.1. Зміст обвинувачення, яке визнане судом недоведеним.
Суд першої інстанції дійшов висновку про недоведеність стороною обвинувачення факту вчинення ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, за пособництва ОСОБА_8 . Зокрема, судом не встановлено обставин, що ОСОБА_8 , виконуючи дії щодо одержання матеріальної грошової допомоги, була обізнана про злочинний умисел ОСОБА_7 та свідомо вчиняла пособництво на заволодіння ОСОБА_7 з використанням свого службового становища грошовими коштами, виділеними для надання матеріальної допомоги громадянам. Суд дійшов висновку, що план ОСОБА_7 початково полягав у залученні будь-якої особи ( не обов`язково саме ОСОБА_17 ), яка відповідала б наступним критеріям: бути підконтрольною ОСОБА_7 , мати можливість за допомогою Особа 1 підготувати необхідний пакет документів, та бути готовою невідкладно виконати інструкції ОСОБА_7 . Водночас, виконання ОСОБА_8 відведеної для неї ОСОБА_7 ролі не означає, що вона свідомо спрямовувала свої дії саме на досягнення злочинної мети на заволодіння ОСОБА_7 коштами. За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність всіх елементів складу злочину в діях ОСОБА_8 та виправдав її у зв`язку з недоведеністю вчинення нею інкримінованого кримінального правопорушення. 
4. Короткий зміст вимог апеляційних скарг.
4.1. Доводи апеляційної скарги прокурора.
На думку прокурора САП, вирок Вищого антикорупційного суду від 04.06.2024 є незаконним та необґрунтованим, у зв`язку з чим просить скасувати вирок суду першої інстанції та постановити новий, яким призначити ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 191 КК України основне покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років, а ОСОБА_8 визнати винуватою за ст. 27 ч. 5, ч. 4 ст. 191 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців з позбавленням права обіймати посади або займатися діяльністю, пов`язаними з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування строком на 3 роки. 
Зазначає, що висновки суду першої інстанції, викладені у вироку, містять істотні суперечності щодо встановлених судом обставин у частині виправдання ОСОБА_8 порівняно з встановленими обставинами для визнання винуватим ОСОБА_7 . Зокрема, підставою для виправдання ОСОБА_8 став хибний висновок суду (п. 4.3. вироку) про те, що наданими стороною обвинувачення доказами та показаннями свідків не доведено, що ОСОБА_8 , виконуючи дії щодо одержання матеріальної грошової допомоги, була обізнана про злочинний умисел ОСОБА_7 та свідомо вчиняла пособництво на заволодіння ОСОБА_7 з використанням свого службового становища грошовими коштами, виділеними для надання матеріальної допомоги громадянам. Такий висновок, на думку прокурора, суперечить висновкам суду, викладеним в інших частинах вироку. Так, у пункті 3.21 вироку констатовано те, що ОСОБА_8 була підконтрольною особою ОСОБА_7 , а в пункті 4.2 встановлено, що вона, реалізуючи спільний із ОСОБА_7 та Особа 1 злочинний умисел, надала до виконавчого апарату Полтавської обласної ради документи, які стали підставою для виплати їй матеріальної допомоги на лікування. Таким чином існує суперечність висновків суду в тому, що ОСОБА_8 не була обізнана про злочинний умисел ОСОБА_7 , одночасно з тим, що вона була підконтрольною особою ОСОБА_7 та реалізовувала спільний із ОСОБА_7 та Особа 1 злочинний умисел.
Крім того, висновок суду, викладений в п.4.3.7 вироку щодо не усвідомлення ОСОБА_8 обставин заволодіння грошовими коштами не підтверджується, а навпаки спростовується іншими, дослідженими судом, однак неналежно оціненими доказами, а саме двома відеофайлами з месенджеру Viber, які ОСОБА_7 12.12.2022 надіслав ОСОБА_8 та в яких вказав на необхідність підшукання інших осіб для залучення в якості отримувачів матеріальної допомоги. 
На думку прокурора, судом не взято до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки, що вбачається з формально перелічених найменувань доказів сторони обвинувачення в п.5.2 вироку без розкриття їх змісту та доказового значення. Прокурор також не погоджується з призначеним судом покаранням та вважає його таким, що не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого ОСОБА_7 .
4.2. Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 .
Не погоджуючись з оскаржуваним вироком в частині визнання ОСОБА_7 винуватим за ч. 4 ст. 191 КК України, вважаючи його незаконним, а висновки суду такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, захисник ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок ВАКС від 04.06.2024 у відповідній частині скасувати та закрити провадження.
Вважає, що суд першої інстанції надав невірну оцінку наявним у справі доказам, деяким доказам не надав оцінку взагалі, частину доказів проігнорував, внаслідок чого ухвалив вирок про визнання ОСОБА_7 винуватим у вчиненні передбаченого ч.4 ст.191 КК України злочину, що суперечить фактичним обставинам кримінального провадження.
Зі змісту вироку вбачається, що більшість висновків суду ґрунтується на досліджених під час судового розгляду протоколах НСРД та телефонних розмовах ОСОБА_7 з ОСОБА_11 , Особа 1 та ОСОБА_8 . Однак, на думку захисника, такі висновки ґрунтуються на односторонньому (обвинувальному) сприйнятті обставин провадження та виключно хибному трактуванні розмов, що мали місце між вказаними особами. Зокрема, зафіксована протоколом НСРД розмова від 09.12.2022 між ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , та між ОСОБА_7 та Особа 1 не вказують на наявність у ОСОБА_7 злочинного умислу, направленого на заволодіння грошовими коштами, виділеними для надання депутатами Полтавської обласної ради матеріальної допомоги громадянам шляхом використання свого службового становища, тим більше існування у нього корисливого мотиву на заволодіння коштами для себе особисто. 
Зазначає, що жоден з допитаних в суді свідків обвинувачення не надав суду показів щодо наміру чи будь-яких дій ОСОБА_7 , які були б ним чи за його проханням іншими особами вчинені з метою незаконного заволодіння 100 тис. грн матеріальної допомоги та щодо відсутності підстав для отримання ОСОБА_8 матеріальної допомоги, чи невідповідності суми матеріальної допомоги її потребам. Жоден із свідків не вказував на існування у обвинуваченого корисливого мотиву, направленого на заволодіння коштами для себе, а відтак покази свідків не підтверджують висновків суду щодо наявності в діях ОСОБА_7 ознак кримінально караного діяння.
За твердженням захисника, в матеріалах кримінального провадження наявні підроблені документи, датовані 08-09 грудня 2022 року, зокрема (1) заяви від громадян на отримання разової матеріальної допомоги, де також зазначені депутати Полтавської обласної ради (у тому числі обвинувачений), які нібито пропонують надати заявникам матеріальну допомогу, та (2) заяви від імені ОСОБА_7 від 09 грудня 2022 року про те, що ним при наданні документів не порушуються вимоги Закону України «Про запобігання корупції». Однак, слідством та судом проігноровано той факт, що на момент нібито підписання вказаних документів, ОСОБА_7 взагалі перебував за межами Полтавської області, а відтак навіть фізично не мав можливості ставити свої підписи у зазначених документах. Зазначені документи, на думку захисника, доводять факт того, що депутати обласної ради не мали та не виконували будь-яких розпорядчих функцій по використанню коштів місцевого бюджету, вони формально зазначаються як ініціатори такої допомоги посадовими особами Полтавської обласної ради, у тому числі обвинувачений в грудні 2022 року.
Стверджуючи про невідповідність висновків суду, захисник вказує, що ОСОБА_7 не мав доступу до рахунків ОСОБА_8 , ніяким чином не розпоряджався і не мав можливості розпорядитись коштами місцевого бюджету, які надійшли на її особистий рахунок. Судом першої інстанції не наведено доказів обов`язкової складової об`єктивної сторони злочину, передбаченого ст.191 КК України, а саме того, що ОСОБА_7 отримав гроші чи фактичну можливість користуватися рахунком ОСОБА_8 , на який 26.12.2022 надійшла матеріальна допомога в розмірі 100 000 грн. При цьому суд першої інстанції не встановив та не навів у вироку доказів отримання ОСОБА_7 реальної можливості розпоряджатися коштами разової матеріальної допомоги поза волею власника матеріальної допомоги і рахунку - ОСОБА_8 , без чого висновок про наявність у його діях складу злочину, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, є помилковим. На це вказує й відсутність збитків, потерпілого та цивільного позивача, а законність отримання ОСОБА_8 матеріальної допомоги встановлено виправдувальним вироком щодо неї.
Вважає, що досліджені судом першої інстанції докази підтверджують відсутність у ОСОБА_7 корисливого мотиву та вчинення ним дій лише з метою забезпечення отримання ОСОБА_8 матеріальної допомоги, на яку вона мала право.
Крім того, посилаючись на положення ч. 3, 4 ст. 18 КК України, примітку 1 до ст. 364 КК України, Конституцію України, Закони України «Про місцеве самоврядування», «Про статус депутатів місцевих рад», захисник вважає, що ОСОБА_7 не був представником влади чи місцевого самоврядування, не обіймав посад, пов`язаних з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, і не отримував таких функцій тимчасово за спеціальним повноваженням, а тому не міг бути визнаний суб`єктом злочину, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України. 
5.Мотиви суду.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу сторони обвинувачення та заперечував проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту, думки обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та їх захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , які заперечували задоволення апеляційної скарги прокурора, підтримали апеляційну скаргу сторони захисту, просили вирок скасувати та закрити провадження, частково дослідивши докази, колегія дійшла таких висновків.
У відповідності до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
За вимогами ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до ч.1 ст.94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Положення ч.3 ст.404 КПК України визначають, що за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.
Колегія суддів при визначенні обсягу доказів, які необхідно повторно дослідити, врахувала висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 18 липня 2022 року у справі №698/937/13, згідно з якими для повторного дослідження судом апеляційної інстанції обставин, установлених під час кримінального провадження, кримінальний процесуальний закон визнає обов`язковою наявність (сукупність) як відповідного процесуального приводу (клопотання учасника судового провадження), так і однієї із закріплених у законі умов (неповнота дослідження зазначених обставин або наявність певних порушень у ході їх дослідження), які можна розглядати як фактичну підставу для такого дослідження. При цьому, сама лише незгода учасника судового провадження з оцінкою певних конкретних доказів не може слугувати підставою для їхнього обов`язкового повторного дослідження. Відмова ж у задоволенні клопотання за відсутності аргументованих доводів щодо необхідності повторного дослідження доказів у справі не свідчить про порушення судом апеляційної інстанції вимог кримінального процесуального закону або неповноту судового розгляду.
Сама наявність клопотання про повторне дослідження того чи іншого доказу не зобов`язує суд апеляційної інстанції досліджувати всю сукупність доказів, оцінених у суді першої інстанції. У ч.2 ст.23 КПК України зазначено, що не можуть бути визнані доказами відомості, які містяться в показаннях, речах та документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду. Але у разі, коли суд першої інстанції дослідив усі можливі докази з дотриманням засад безпосередності, а суд апеляційної інстанції погодився з ними, апеляційний суд не має потреби знову досліджувати ці докази в такому ж порядку, як це було зроблено в суді першої інстанції (постанова Верховного Суду від 06 грудня 2021 року у справі №756/4855/17).Якщо апеляційний суд робить лише іншу юридичну оцінку ситуації, але не ставить під сумнів установлені судом першої інстанції фактичні обставини справи, це не вимагає нового безпосереднього дослідження доказів цим судом (постанови Верховного Суду від 18 березня 2021 року у справі №428/2648/15-к, від 04 квітня 2021 року у справі №676/1504/18, від 16 червня 2021 року у справі №742/3592/15-к та від 13 квітня 2023 року у справі №552/4179/20).
Повторне дослідження доказів є правом, а не обов`язком суду (постанова Верховного Суду від 10 червня 2020 року у справі №712/2341/15-к).
Положеннями п. 2. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України визначено, що підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, серед іншого, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
За результатами апеляційного розгляду колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції вищенаведені вимоги процесуального закону не було дотримано, адже правильно встановивши фактичні обставини у провадженні, дійшов помилкового висновку про доведеність інкримінованого ОСОБА_7 обвинувачення, а також невинуватість ОСОБА_8 через недоведеність у вчиненні нею кримінального правопорушення. 
Це підтверджується, у т.ч. частково дослідженими в ході апеляційного розгляду письмовими доказами, серед іншого:
1.Відомостями з протоколу за результатами НСРД №15/2509т від 27.12.2022 з додатками (оптичними дисками DVD+R №7256т, 7257т, 7258т від 06.12.2022), (т. 10, а.с. 29-51) яким зафіксовано, серед іншого, розмову ОСОБА_7 з ОСОБА_11 (Першим заступником Голови Полтавської обласної ради). В ході розмови ОСОБА_11 повідомив ОСОБА_7 про необхідність терміново використати грошові кошти у сумі 200 000 гривень, виділені депутатам Полтавської обласної ради для надання матеріальної допомоги громадянам, та наголосив, що 09.12.2022 останній день здачі відповідних документів («С тобой связывались на счет материальной помощи там и так далее кто-то?», «Чтоб у тебя через 2 недели эти 200 тысяч», «Не накрылись», «Не, не. Сегодня последний день сдачи документов. То есть если заниматься, то сегодня»). У відповідь ОСОБА_7 сказав, що він планував їх направити комусь з родичів, однак хвилюється щодо питання конфлікту інтересів («…Я думал потом их пульнуть куда-то одним платежем на какого-то родственника. Ну или что-то такое.», «… Просто ко мне там подходили постоянно родственники болевшие и говорили, что типа давай - давай. А я боюсь конфликта интереса. Ну у них как бы там фамилия другая, поэтому»). На побоювання ОСОБА_7 ОСОБА_11 повідомив, що відсутні підстави для хвилювання, оскільки між ними непрямі родинні зв`язки («Да ну, ОСОБА_40. Ну они ж непрямые?...Ну так а чего ты это самое Просто, смотри…»). У відповідь ОСОБА_7 запитав у ОСОБА_11 чи є в нього хтось, хто за грошову винагороду у розмірі 100 доларів США допоміг би йому в оформленні необхідних документів («А кто этим занимается, потому что я упрусь как обычно в бюрократию?...Кто можешь документы подготовить?....Есть какой-то ваш консультант там эта или ОСОБА_41...Чтоб дать ей 100 долларов, чтоб она это все слепила.»), в свою чергу ОСОБА_11 пообіцяв надати контакт співробітника обласної ради на ім`я ОСОБА_12 («Тут есть вот, ОСОБА_12 есть, да.»).  ОСОБА_11 повідомляє ОСОБА_7 про необхідність подачі хоча б частини документів щоб забронювати кошти, а вже потім донести медичну документацію особи, якій планується виплата матеріальної допомоги. Наприкінці розмови ОСОБА_7 запитав у ОСОБА_11 про можливість надати вказані грошові кошти своїй матері («..Ну на мою, допустим, маму нельзя, да?....Потому что она ж тоже инвалид…Потому что это точно она сегодня сможет подойти»), на що отримав від останнього роз`яснення про наявність у такому випадку конфлікту інтересів («Не, не. Прямой - нельзя») - т. 10, а.с. 29-32).
Даним протоколом також зафіксовано розмову зі ОСОБА_18 09.12.2022 о 14:25, в ході якої ОСОБА_7 цікавився в останнього чи є в нього особа для отримання матеріальної допомоги, яка могла б відразу надати необхідний пакет документів. При цьому ОСОБА_7 на деталізацію особи, яка може відповідати вимогам для отримання матеріальної допомоги, зауважив співрозмовнику «Ты не забывай, что мы по GSM-у еще говорим.». Окрім цього, ОСОБА_7 поцікавився про свою вигоду в разі надання від нього матеріальної допомоги особі ОСОБА_13 («Я понял, но ты же, мы там с тобой как участвуем потом?»), на що останній сказав «Та ну, я как? Я- формально. Ты скажи просто, чтобы им там просто как эту сумму перечислять, и какую?», після чого домовляються про продовження розмови іншим засобом зв`язку. - т. 10, а.с. 32-33.
Зафіксовано розмову 09.12.2022 о 14:29 ОСОБА_7 з Особа 1, в ході якої ОСОБА_7 повідомив, що її контакт дав ОСОБА_11 та обговорюють порядок оперативної підготовки документів. Зокрема, Особа 1 каже «Давайте так: якщо у вас є, щоб людина якась, хотя би паспорт, код, справка, з больниці чи і, акт я поможу зробити тут в Полтаві. Ну щоб, допустім, я забронірувала там щось, хоч якихось людей сьогодні, чи там, в крайньому случае, в понеділок, щоб вона вам оставила ці деньги. Поняли?....Можна даже в терапевта взяти цю справку 27/О, і акти. Но акт, я ж кажу, я йому поможу, там запит зроблю, і вони там пошвидше постараються нам підвезти. Но ми можемо його і доложити уже трошки пізніше.», на що ОСОБА_7 відповів « Главное , зафіксувати гроші.» та в продовження розмови визначаються, яку суму на скількох осіб можна виділити, повідомивши про домовленість з ОСОБА_11 розподілу 200 000 грн. («Да, він сказав, що, ну, ми з ним домовились, що ви мені допомагаєте. А я частину своїх грошей передаю кудись далі….Давайте просто домовимся про кошти. Давайте 50 тисяч я віддам куди ОСОБА_42 скаже…А 150 я віддам на ту людину, яку я там сьогодні постараюся знайти.»). Також ОСОБА_7 ще раз повідомив, що надав би документи його мами, однак сумнівається чи це не конфлікт інтересів, на що Особа 1 категорично відреагувала («Ні, нельзя…Це дуже великий конфлікт буде. А сестра, якщо у вас є по другому прізвищу?»). В цей час ОСОБА_7 згадав про сестру ОСОБА_20 , яку можна залучити для отримання матеріальної допомоги («А в мене є сестра. Є в мене двоюрідна сестра, вона теж, доречі, на Леваді, вона ще й лікар….Сейчас я її наберу. І, може, вас з нею з`єднаю…Тому що вона вже не ОСОБА_21 , вона вже ОСОБА_22 і якби вона двоюрідна сестра.»). Особа 1 повідомила, що дана людина підходить і щоб вона якомога швидше зателефонувала Особа 1 для підготовки документів. 
Окрім того, розмову 09.12.2022 о 14:34 між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , в ході якої ОСОБА_7 поцікавився чи ОСОБА_17 в Полтаві, чи є в неї інтернет щоб зателефонувати на вайбер («Доктор, привет. Ты в Полтаве?...А есть у тебя интернет, чтобы я тебя набрал сейчас или нет?...ничего. Сейчас перезвоню тебе. На вайбер, да или куда?»).
Також зафіксовано розмову від 09.12.2022 о 14:40 ОСОБА_7 з Особа 1, під час якої повідомив, що переговорив з нею ( ОСОБА_8 ), вона обізнана щодо питання та попросив зв`язатись їх між собою.
Після цього, 09.12.2022 о 15:12 ОСОБА_7 зателефонував ОСОБА_8 та уточнив чи відбулась комунікація, чи встигає ОСОБА_8 з документами, на що остання повідомила «Да, я уже и встретилась. Все. Она мне сказала все, что этот самий, що треба зробити…Ну, поняла. Да. Ничего там в той справке сложного нема. Я такие сама пишу.»
Зафіксовано розмову від 10.12.2022 о 14:32 ОСОБА_7 з абонентом НОМЕР_2 , в ході якої останній повідомив, що у нього є два спортсмени зі значними травмами і попросив у ОСОБА_7 виділити їм матеріальну допомогу, на що ОСОБА_7 відповів «Я вчора, я вчора все витратив….Да. Вчора мені зателефонували. Сказали там про цих людей. Ну, короче, я роздав там учора усе.». На уточнююче питання співрозмовника, чи всі 200 тисяч, ОСОБА_7 сказав «197. Да…Мені ж сказали, що вчора останній день. І там я повіддавав деяким депутатам там на онкохворих, і там іншим знайомим. Ну, так. Мені сказали, що в тебе година, давай там розписуй. Я і розписав.». В ході продовження розмови співрозмовник знову уточнив щодо допомоги, перепитавши чи вже всі документи по цьому питанню відправив чи лише переписав на депутатів, на що ОСОБА_7 відповів « Половину переписав на депутатів, а половину привезли люди учора документи мої подали.».
В зафіксованій розмові від 12.12.2022 о 13:07 між ОСОБА_7 та Особа 1, остання повідомила про неможливість виділення 150 тисяч на одну людину та про потребу розбити 100 тис. та 50 тис., де 100 тис. - ОСОБА_20 , а 50 тис. - ще на когось іншого, на що ОСОБА_7 сказав «Ну наберіть ОСОБА_24 , може вона дасть свою сестру чи чоловіка».
Розмова від 12.12.2022 о 19:15, під час якої ОСОБА_25 (матір ОСОБА_7 ) зателефонувала та поцікавилась про ціну питання «…А скажи, мені, пожалуйства, якщо не секрет. Ціна вопроса того, за який ти ну там з ОСОБА_43 договаривался», на що останній сказав «Я тебе сейчас не могу сказать, я тебе по телефону тебе звоню по обычному».
Під час розмови 14.12.2022 о 19:45 між Особа 1 та ОСОБА_7 , в ході якої останній поцікавився як вирішились питання щодо матеріальної допомоги, на що Особа 1 відповіла « ОСОБА_26 приїжджала, все привезла, но більш вона пока нікого не найшла, того я ті 50 тисяч розписала і 47 не знаю чьих…» , та уточнив «Вони на днях їй зайдуть, да?» і що робити з рештою нерозподіленої суми. В свою чергу Особа 1 зауважила «Не знаю, чи його вже приймуть, потому що вчора був последний день до 12-ти здача документів. Даже не можу вони пропадуть. Ну як пропадуть? Вони повернуться в бюджет.» та щодо строку отримання матеріальної допомоги «Так що перед Новим годом ждите…».
2.Відомостями протоколу від 26.07.2023 огляду мобільного телефону ОСОБА_7 iPhone 14 Pro (т. 7, а.с. 1-91), з якого вбачаються вихідні дзвінки 09.12.2022 о 12:37 та о 12:38 з абонентом « ОСОБА_27 »; вихідні SMS-повідомлення абоненту « ОСОБА_28 » з текстом : « НОМЕР_3 », « ОСОБА_29 »; наявність вхідних/вихідних SMS-повідомлень з абонентом « ОСОБА_30 », зокрема 09.12.2022 з текстом: «НОМЕР_10 марина», « 197 тис у тебя »; наявність вхідних/вихідних SMS-повідомлень з абонентом « ОСОБА_27 », зокрема від 09.12.2022 з текстом: «НОМЕР_10 марина». Даним протоколом також зафіксовано спілкування абонента « ОСОБА_32 » з абонентом « ОСОБА_28 » у месенджері Viber від 08.09.2022, в ході якого « ОСОБА_28 » запитала « Можна у Вас попросити матеріальну допомогу з депутатського фонду допомогу хлопцеві, йому 19 років, він на 70% глухий, на придбання слухового апарату», на що « ОСОБА_32 » відповів «Мій фонд наразі вичерпано».
У месенджері Viber між абонентом «ОСОБА_27» та « ОСОБА_32 » від 12.12.2022 останній направив відео повідомлення наступного змісту: «Доктор, там тебя наберет…а, это видео было, а я думал, что не видео. Там тебя наберет счас эта женщина. Там платеж, как бы, большой платеж, на одного человека не желательно, буде просить еще кого-то, подумай там кого-то», а також відеофайл з текстом наступного змісту : « ОСОБА_34 или ОСОБА_35 , или кого там еще. А, ОСОБА_36 ж с нашей фамилией. Вобщем подумай». У відповідь «ОСОБА_27» написала повідомлення наступного змісту: «У ОСОБА_37 фамилия ОСОБА_38 . Только нам нужен акт обследования жлищных условий, а прописка у нее как у меня.».
3.Відомостями протоколу від 26.07.2023 огляду мобільного телефону ОСОБА_8 Samsung Galaxy A7 (т. 7, а.с. 171-230), в якому відображено дзеркальну інформацію, зазначену в протоколі огляду мобільного телефону ОСОБА_7 iPhone 14 Pro щодо їх комунікації. 
4.Даними протоколу огляду від 12.07.2023 оптичного диска №991/2642/23 з додатками (т.4, а.с. 64-78), згідно яких, серед іншого, встановлено кількість записів телекомунікаційних з`єднань між собою абонентів Особа 1, ОСОБА_8 , ОСОБА_15 , ОСОБА_11 , ОСОБА_7 в період 01.01.2022-03.03.2023; факт зустрічі між абонентами Особа 1 та ОСОБА_8 у період з 14:30 09.12.2022 по 15:45 09.12.2022, в період з 00:00 13.12.2022 по 14:00 13.12.2022; факт можливого перебування ОСОБА_8 12.12.2022 у період часу з 15:29 по 15:56 в будівлі Територіального центру соціального обслуговування Управління соціального захисту населення Подільської районної в м. Полтаві ради; факт можливого перебування ОСОБА_8 12.12.2022 у період часу з 16:29 по 16:42 у будівлі Амбулаторії загальної практики сімейної медицини №8 КП ЦПМСД №1 ПМР.
5.Відомостями з листа №245 від 10.03.2023 КП ЦПМСД №1 ПМР (т. 2, а.с. 205-227), з якого вбачається, що виписка із медичної карти амбулаторного хворого (форма №027/о) ОСОБА_8 від 12.12.2022 відсутня в Журналі запису лікарсько-консультаційної комісії; 11.11.2022 на амбулаторний прийом до структурних підрозділів КП «ЦПМСД №1 ПМР» ОСОБА_8 згідно записів в ЕСОЗ не зверталась; ОСОБА_8 не перебуває під постійним наглядом у сімейного лікаря з відповідним діагнозом, невропатолог у закладі відсутній та згідно записів в ЕСОЗ ОСОБА_8 не перебуває у лікаря-спеціаліста під наглядом з таким діагнозом і відповідний діагноз лікарями КП «ЦПМСД №1 ПМР» не ставився; ОСОБА_17 не проходила амбулаторне лікування в даному закладі зі зазначеним діагнозом протягом 2022 року. Також надано характеристику ОСОБА_8 з місця роботи, копію трудової книжки та посадової інструкції, журналу запису висновків ЛКК за 12.12.2023, копію табелю виходу на роботу і витяг з наказу про прийняття на роботу. 
6.Відомостями з протоколу від 03.03.2023 тимчасового доступу до документів КП «ЦПМСД №1 ПМР» з додатками, згідно якого було вилучено медичну документацію, зокрема медична карта амбулаторного хворого ОСОБА_8 , форма 025/о (т. 4, а.с. 206-224). 
7.Даними протоколу від 11.04.2023 огляду документів, вилучених під час обшуку службових кабінетів Департаменту соціального захисту населення ПОВА (т. 8, а.с. 95-103), згідно якого вилучено виписку із медичної карти амбулаторного хворого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від 12.12.2022 з відбитком печатки лікаря ОСОБА_15 із зазначенням відповідного діагнозу, короткого анамнезу, лікувальних і трудових рекомендацій. Також згідно відомостей з протоколу загальна вартість лікарських засобів, зазначених у п. 8 Виписки в аптеках м. Полтава, становить від 2239, 70 грн до 3047,14 грн.
8.Даними протоколу від 23.03.2023 огляду диску DVD-R №1426341-ВБ від 06.03.2023 з додатками (т. 4, а.с. 16-48) , згідно якого з банківської карти на ім`я ОСОБА_8 в період з 01.01.2022 по 16.02.2023 здійснено видатки на придбання лікарських засобів на суму 8693, 96 грн. Також вбачається поповнення вищевказаної карти на суму 100 000 грн від «Центр по нарах.та здійсненню соцвиплат» з призначенням «Виплати Соціального фонду, соц. Виплата», після якого на балансі карти сума грошових коштів становила 350 214,21 грн (баланс карти до зарахування 250 214,21 грн).
9.Даними Положення про порядок та умови надання разової грошової допомоги, затвердженого Рішенням пленарного засідання другої сесії обласної ради восьмого скликання 29.12.2020 №88. Згідно п.4 Розділу І депутати обласної ради здійснюють надання разової грошової допомоги громадянам, які зареєстровані та проживають на території Полтавської області, та внутрішньо переміщеним особам, які перебувають на обліку у структурному підрозділі з питань соціального захисту населення виконавчих органів сільських, селищних, міських, районних у містах рад за місцем проживання. Основними напрямками надання допомоги, серед іншого, є проведення лікування та операцій (п.5.3 Р.І). Загальна сума коштів для надання допомоги визначається рішенням сесії обласної ради про обласний бюджет на відповідний рік, на підставі відповідної бюджетної програми (п. 1 Р.ІІ). Визначена в обласному бюджеті сума для надання допомоги зазначеній категорії громадян рівномірно розподіляється серед депутатів обласної ради, які вирішують питання використання коштів винятково особисто, без втручання працівників виконавчого апарату обласної ради чи інших сторонніх осіб (п.2 Р.ІІ). Річна сума коштів, передбачена кожному депутату для надання грошової допомоги, використовується до 10 грудня поточного року (п. ОСОБА_39 визначено перелік необхідних документів. Депутат обласної ради у встановленому порядку надає до Полтавської обласної ради письмове звернення та документи, передбачені п. 5,6 Р.ІІ Положення, в якому вказує прізвище, ім`я, по батькові громадян та суму допомоги кожному з них. Разом із письмовим зверненням та документами, депутат обласної ради надає заяву про дотримання вимог Закону України «Про запобігання корупції» (п. 8 Р.ІІ). Депутат обласної ради пропонує суму допомоги громадянам на підставі самостійно зроблених ним висновків у кожному конкретному випадку в залежності від потреби заявника та з урахуванням матеріального стану сім`ї (п. 9 Р.ІІ). За визначення підстав та розміру надання матеріальної допомоги громадянам депутат обласної ради несе персональну відповідальність (п.10 Р.ІІ). Відповідне письмове звернення та документи розглядаються головою обласної ради (у разі його відсутності, виконуючим обов`язки голови обласної ради) і за його дорученням відділ фінансового та господарського забезпечення виконавчого апарату обласної ради готує проєкт розпорядження (п. 12 Р.ІІ). Підставою для відмови у наданні грошової допомоги може бути: надання неповного пакету необхідних документів; наявність невідповідності у поданих документах (п.13 Р.ІІ). Копія розпорядження голови обласної ради про надання разової грошової допомоги з пакетом документів спрямовується до Департаменту соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації з метою проведення нарахування допомоги та оформлення виплатних документів Центром по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат відповідно до чинного законодавства та умов надання зазначеної допомоги (п. 14 Р.ІІ). 
5.1.Щодо доводів сторони захисту про відсутність в діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України.
Згідно обвинувального акту ОСОБА_7 обвинувачується у заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненим в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України. 
Діяння, передбачене ст. 191 КК України, є злочином з матеріальним складом, що включає обов`язкове заподіяння потерпілій особі майнової шкоди, яка має чітке вираження у грошовому еквіваленті, та є закінченим з моменту, коли винна особа має можливість розпорядитися чужим майном на власний розсуд і використовує її. Інкриміноване кримінальне правопорушення є злочином зі спеціальним суб`єктом, яким є службова особа, наділена організаційно-розпорядчими чи адміністративно господарськими функціями або повноваженнями по відношенню до чужого майна.
Відтак, у разі кваліфікації дій особи як заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовим становищем має бути наявність у конкретної службової особи визначених її посадовими обов`язками повноважень, які дають змогу вчинити дії щодо конкретного майна, тобто розпорядитися ним певним чином.
Відповідно до положень Законів України «Про місцеве самоврядування в Україні» «Про статус депутатів місцевих рад», депутат місцевої ради - представник інтересів територіальної громади, виборців свого виборчого округу. 
В ході судового розгляду встановлено, що в результаті місцевих виборів 25.10.2020 ОСОБА_7 обраний депутатом Полтавської обласної ради VIII скликання. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 4 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» повноваження ОСОБА_7 як депутата розпочалися 27.11.2020 на засіданні першої сесії Полтавської обласної ради VIIІ скликання, що підтверджується витягом з протоколу першого пленарного засідання першої сесії Полтавської обласної ради восьмого скликання (т. 2, а.с. 176-178).
Набувши повноваження депутата Полтавської обласної ради, з 27.11.2020 ОСОБА_7 на постійній основі представляв інтереси територіальної громади, виборців свого виборчого округу, а тому у розумінні ч. 3 ст. 18 КК України постійно здійснював функції представника місцевого самоврядування, тобто був службовою особою. Колегія суддів доводи захисника ОСОБА_9 з посиланням, серед іншого, на постанову Великої Палати Верховного Суду у справі №826/8777/18 від 20.03.2019 на підтвердження відсутності статусу службової особи в депутата місцевої ради вважає неспроможними. Зокрема, в зазначеній судовій практиці судом надавалась оцінка наявності в народного депутата України владних управлінських функцій щодо можливості/неможливості втручання в господарську діяльність товариства в контексті питання підсудності справи адміністративному суду за участю народного депутата, а тому відповідна судова практика є нерелевантною до обставин даного провадження. Оцінка можливості/неможливості народного депутата України бути суб`єктом злочину за ст.ст.191, 364 КК України міститься, серед іншого, в постанові Об`єднаної палати ККС ВС від 27.11.2023 у справі №991/3966/20 та постанові ККС ВС від 16.12.2025 у справі №991/3966/20. Відтак, ККС ВС для визначення належності виборної особи (депутата) до службових осіб керується положеннями ч.3 ст.18, п.3 примітки до ст.364 КК України. 
Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» депутат місцевої ради як представник інтересів територіальної громади, виборців свого виборчого округу та член ради, здійснюючи депутатські повноваження, повинен дотримуватися правил депутатської етики, зокрема:
- керуватися загальнодержавними інтересами та інтересами територіальної громади чи виборців свого виборчого округу, від яких його обрано;
- не використовувати депутатський мандат в особистих інтересах чи в корисливих цілях;
- керуватися у своїй діяльності та поведінці загальновизнаними принципами порядності, честі і гідності.
Згідно зі ст. 18 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» депутат місцевої ради зобов`язаний додержуватися Конституції та законів України, актів Президента України, Кабінету Міністрів України, регламенту ради та інших нормативно-правових актів, що визначають порядок діяльності ради та її органів.
Згідно з підпунктом 5 ч. 2 ст. 19 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» депутат місцевої має право вносити на розгляд ради та її органів пропозиції з питань, пов`язаних з його депутатською діяльністю.
З урахуванням наведеного вище аналізу письмових доказів, зокрема Положення «Про порядок та умови надання разової грошової допомоги» (далі- Положення), вбачається, що депутатам місцевої ради, зокрема ОСОБА_7 , не ввірено відповідні грошові кошти для подальшого їх спрямування в якості матеріальної допомоги, а також вони не перебували у його віданні чи розпорядженні, тобто в останнього відсутні розпорядчі функції щодо такого майна. Зокрема, ОСОБА_7 як депутат місцевої ради в межах своїх повноважень може лише ініціювати питання щодо спрямування грошових коштів в межах визначеного обласною радою депутатського фонду, передбачених для надання матеріальної допомоги громадянам Полтавської області. При цьому остаточне рішення про задоволення або відмову в задоволенні заяви щодо виділення грошової допомоги приймає голова обласної ради, який і видає відповідний розпорядчий акт - розпорядження голови обласної ради за умови відповідності поданих документів, встановленим Положенням вимогам. Отже, не маючи повноважень по розпорядженню грошовими коштами у сумі 200 000 грн, у тому числі, 100 000 грн зарахованими на рахунок ОСОБА_17 , ОСОБА_7 не міг здійснити заволодіння ними шляхом зловживання службовим становищем, що узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові ККС ВС від 16.12.2025 у справі №991/3966/20 (провадження №51-3348км22).
Такий висновок суду також ґрунтується як на законодавчих положеннях щодо статусу депутата обласної ради, згідно яких депутат обласної ради (крім голови, заступника голови ради, а також за рішенням ради голови постійної комісії з питань бюджету) працює в раді, зокрема в її постійних комісіях, на громадських засадах (ч.13 ст.47 Закону України № 280/97-ВР), так і на відомостях з листа Полтавської обласної ради №01-28/654/28/1275 від 28.03.2023, згідно якого ОСОБА_7 є депутатом Полтавської обласної ради восьмого скликання та не перебуває з обласною радою в трудових відносинах (т.2, а.с. 169).
За таких обставин, з огляду на відсутність у ОСОБА_7 розпорядчих правомочностей щодо грошових коштів, заволодіння якими йому було інкриміновано за ч. 4 ст. 191 КК України, відсутні підстави для висновку про можливість вчинення ним об`єктивної сторони складу даного злочину. 
Разом з цим, з урахуванням висновків, викладених в постанові Верховного Суду від 02.12.2025 по даній справі, які згідно ч. 2 ст.439 КПК України є обов`язковими для суду апеляційної інстанції при новому розгляді, колегія суддів вважає за необхідне оцінити дії обвинуваченого на предмет наявності в них складу суміжного кримінального правопорушення, передбаченого ст.364 КК України. 
Згідно ч. 1 ст. 364 КК України передбачено кримінальну відповідальність за зловживання владою або службовим становищем, тобто умисне, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самої себе чи іншої фізичної або юридичної особи використання службовою особою влади чи службового становища всупереч інтересам служби, якщо воно завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб.
Суб`єктом вчинення даного злочину може бути лише службова особа, зазначена у примітці до ст. 364 КК України, зокрема, особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції представників влади чи місцевого самоврядування. За встановлених вище при аналізі ст. 191 КК України обставин ОСОБА_7 як представник місцевого самоврядування є службовою особою в розумінні ч.3 ст.18, ст. 364 КК України. 
З суб`єктивної сторони дане кримінальне правопорушення характеризується умисним ставленням обвинуваченого до діяння і умисним/необережним ставлення до його наслідків, а також спеціальною метою - отримання неправомірної вигоди як самими обвинуваченим, так і третьою особою в інтересах якої здійснюється відповідне зловживання. 
З досліджених судом першої та апеляційної інстанції, серед іншого, матеріалів НСРД в діях ОСОБА_7 вбачаються ознаки умислу на вчинення суспільно небезпечного діяння.
Так, згідно досліджених розмов від 09.12.2022 між ОСОБА_7 , першим заступником голови Полтавської обласної ради ОСОБА_11 та Особа 1, вбачається, що ОСОБА_7 , дізнавшись про наявність в своєму депутатському фонді невикористаних коштів, мав намір ініціювати їх використання через осіб зі свого оточення («Просто ко мне там подходили постоянно родственники болевшие и говорили, что типа давай - давай. А я боюсь конфликта интереса. Ну у них как бы там фамилия другая, поэтому»; «Ну на мою маму, допустим, нельзя, да?»; «Я думал потом их пульнуть куда-то одним платежом на какого-то родственника. Ну или что-то такое»). Зазначені дії суперечать вимогам Положення, зокрема щодо порядку отримання такої допомоги, згідно якого відповідний умовам п.4 Положення громадянин має звернутись до депутата з проханням отримати допомогу із зазначенням підстави та документів на її підтвердження (п. 4 Розділу ІІ, п. 5 Розділу І). Водночас з даної розмови вбачається, що ініціатором використання коштів виступає сам ОСОБА_7 , не маючи відповідного звернення громадянина, який дійсно має належним чином обґрунтовану потребу в отриманні матеріальної допомоги у відповідному розмірі. При цьому згідно п.п.9, 10 Положення ОСОБА_7 пропонує суму матеріальної допомоги залежно від потреби заявника та з урахуванням матеріального стану його сім`ї, за що несе персональну відповідальність. Отже, ОСОБА_7 як депутат обласної ради, наділений останньою відповідними функціями в частині визначення підстав та розміру матеріальної допомоги, має об`єктивно, з урахуванням наявних належним чином обґрунтованих звернень виборців пропонувати голові обласної ради розподіл та виділення матеріальної допомоги, не надаючи перевагу будь-кому із заявників, тим більше із осіб його оточення, зокрема родичів. 
На відсутність відповідних звернень, при цьому наявність наміру в діях ОСОБА_7 скористатись передбаченими Положенням та бюджетом Полтавської обласної ради коштами, шляхом залучення осіб, які з формальних підстав відповідали б вимогам Положення, свідчить його розмова зі ОСОБА_18 09.12.2022 о 14:25 («Слышишь, а помнишь, когда-то там просил материальною допомогу?...А у тебя нет сейчас возможности ее принять? Никого нет у тебя?»). При цьому, ОСОБА_7 , усвідомлюючи незаконність своїх дій, для обговорення та вибору особи, яка може відповідати вимогам для отримання матеріальної допомоги, просить співрозмовника скористатись іншим засобом зв`язку, який не міг би контролюватись третіми особами, зауваживши «Ты не забывай, что мы по GSM-у еще говорим.». В ході даної розмови вбачається й корисливий мотив ОСОБА_7 при виділенні грошової допомоги на залучену ним особу ( «Я понял, но ты же, мы там с тобой как участвуем потом?»). 
На намір безпідставного розподілу матеріальної допомоги саме залученим ОСОБА_7 особам вказує розмова останнього з Особа 1 09.12.2022 о 14:29 в ході якої, з огляду на останній можливий день для прийому звернень громадян з проханням отримати допомогу, співрозмовники дійшли висновку про необхідність забронювати кошти без пакету документів, які б обґрунтовували потребу в їх отриманні («Давайте так: якщо у вас є, щоб людина якась, хотя би паспорт, код, справка, з больниці чи і, акт я поможу зробити тут в Полтаві. Ну щоб, допустім, я забронірувала там щось, хоч якихось людей сьогодні, чи там, в крайньому случае, в понеділок, щоб вона вам оставила ці деньги. Поняли?....Можна даже в терапевта взяти цю справку 27/О, і акти. Но акт, я ж кажу, я йому поможу, там запит зроблю, і вони там пошви постараються нам підвезти. Но ми можемо його і доложити уже трошки пізніше.», «Главное, зафіксувати гроші.»).
З цієї ж розмови судом встановлено, що ініціатива щодо сум для виділення безпідставної матеріальної допомоги також виходила саме від ОСОБА_7  («Да, він сказав, що, ну, ми з ним домовились, що ви мені допомагаєте. А я частину своїх грошей передаю кудись далі….Давайте просто домовимся про кошти. Давайте 50 тисяч я віддам куди ОСОБА_42 скаже…А 150 я віддам на ту людину, яку я там сьогодні постараюся знайти.»). Саме за таких умов у ОСОБА_7 виник умисел на залучення його двоюрідної сестри, яка була на іншому прізвищі - ОСОБА_8 («А в мене є сестра. Є в мене двоюрідна сестра, вона теж, доречі, на Леваді, вона ще й лікар….Сейчас я її наберу. І, може, вас з нею з`єднаю…Тому що вона вже не ОСОБА_21 , вона вже ОСОБА_22 і якби вона двоюрідна сестра.»). 
Окрім того, ОСОБА_7 , будучи повідомленим 12.12.2022 Особа 1 про неможливість виділення 150 тис. грн на одну людину та про потребу розділити платежі на 100 тис. грн та 50 тис. грн , де 100 тис. грн буде для ОСОБА_20 , а 50 тис. грн - ще на когось іншого, знову проявив ініціативу в пошуку такої особи з кола своїх знайомих ( «Ну наберіть ОСОБА_24, може вона дасть свою сестру чи чоловіка») та дав аналогічну вказівку ОСОБА_8 («Доктор, там тебя наберет…а, это видео было, а я думал, что не видео. Там тебя наберет счас эта женщина. Там платеж, как бы, большой платеж, на одного человека не желательно, буде просить еще кого-то, подумай там кого-то», « ОСОБА_34 или ОСОБА_35 , или кого там еще. А, ОСОБА_36 ж с нашей фамилией. Вобщем подумай»). 
Відтак, зі змісту досліджених вище доказів (серед іншого №1,2) вбачається, що станом на 09.12.2022, тобто в передостанній день для використання річної суми коштів, передбаченої кожному депутату для грошової допомоги (п. 3 Розділу ІІ Положення), у ОСОБА_7 не було ні заяв від нужденних осіб, ні підтверджуючих документів, що згідно Положення слугує підставою для прийняття рішення депутатом та ініціювання питання перед головою обласної ради щодо виділення коштів.
Крім того, ОСОБА_7 , бажаючи перерахувати вказані кошти саме своїм родичам або іншим особам з його оточення, які формально підходили б під умови Положенням, та отримати за це свою вигоду, умисно та свідомо відмовив нужденним особам (травмованим спортсменам), які згідно Положення дійсно мають право на таку грошову допомогу («Я вчора, я вчора все витратив…. Ну, коротше, я роздав там учора усе.»), а також підтвердив про наявність пакету необхідних для виділення допомоги документів станом на 09.12.2022 («Половину переписав на депутатів, а половину привезли люди учора документи мої подали.»).
Однак, такі твердження ОСОБА_7 не відповідали дійсності, оскільки станом на 09.12.2022 (тоді як розмова щодо спортсменів мала місце 10.12.2022) в розпорядженні ОСОБА_7 не було жодного документу з переліку, що додається до заяви згідно п. 4 Розділу ІІ Положення, та які б слугували підставою для прийняття рішення депутатом про потребу в наданні певній особі грошової допомоги (п.9 Розділу ІІ Положення). На це вказує вислів ОСОБА_8 в розмові зі ОСОБА_7 від 09.12.2022 близько 15:12, яка після зустрічі з Особа 1, повідомила, що кошти матеріальної допомоги вже зарезервовано за ОСОБА_7 ( «Да, короче, она просто заблокирует за тобой эти средства. А потом подложит задним числом документы»). Такі висновки суду підтверджуються й долученими ОСОБА_8 на підтвердження потреби в отриманні матеріальної допомоги документами, серед іншого, листом Управління соціального захисту населення Подільської районної у м. Полтаві ради №09.07-6281 від 12.12.2022 (т.2, а.с. 75), актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї №287 (т. 8, а.с. 19-20), довідкою АТ КБ «Приватбанк» за реквізитами для поповнення банківського рахунку (т. 8, а.с. 11), випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого на ім`я ОСОБА_8 (т.8, а.с. 22), кожен з яких датований 12.12.2022. 
Більше того, ОСОБА_7 під час оформлення матеріальної допомоги ОСОБА_8 за допомогою Особи 1 організував подання документів до виконавчого апарату Полтавської обласної ради за межами встановленого п. 3 Розділу ІІ Положення строку, а саме після 10 грудня. 
Матеріалами провадження не підтверджено й потребу в отриманні ОСОБА_8 грошової допомоги в сумі 100 000 грн., зокрема на лікування (т.8, а.с. 17). Згідно виписки з АТ КБ «Приватбанк» по банківському рахунку ОСОБА_8 , в останньої станом на 09.12.2022 баланс карти становив 244 658, 49 грн, а безпосередньо перед зарахуванням соціальної виплати 251 623,67 грн (т.4, а.с.37-47). На безпідставність отримання матеріальної допомоги на лікування вказує й лист Департаменту охорони здоров`я КП «ЦПМСД №1 Полтавської міської ради» №245 від 10.03.2025 (т.2, а.с. 205), згідно якого відомості, зазначені в поданій ОСОБА_8 виписці із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, не відповідають дійсності. Зокрема, виписка із медичної карти амбулаторного хворого (форма №027/о) ОСОБА_8 від 12.12.2022 відсутня в Журналі запису лікарсько-консультаційної комісії; згідно записів в ЕСОЗ 11.11.2022 на амбулаторний прийом до структурних підрозділів КП «ЦПМСД №1 ПМР» ОСОБА_8 не зверталась; ОСОБА_8 не перебуває під постійним наглядом у сімейного лікаря з відповідним діагнозом, невропатолог у закладі відсутній та згідно записів в ЕСОЗ ОСОБА_8 не перебуває у лікаря-спеціаліста під наглядом з таким діагнозом і відповідний діагноз лікарями КП «ЦПМСД №1 ПМР» не ставився; ОСОБА_17 не проходила амбулаторне лікування в даному закладі з зазначеним діагнозом протягом 2022 року. 
За таких обставин, колегія суддів вбачає в діях ОСОБА_7 є штучне створення передумов для ініціювання питання про надання матеріальної допомоги ОСОБА_8 . При цьому, рішення про залучення особи зі свого оточення ОСОБА_7 прийняв ще до того як визначив отримувачем ОСОБА_8 без огляду на будь-яку належним чином обґрунтовану згідно Положення потребу в отриманні допомоги. За встановленим Положенням порядком саме ОСОБА_17 мала б виступити ініціатором звернення перед депутатом ОСОБА_7 з проханням надати їй матеріальну допомогу, обґрунтувати таку потребу відповідними документами та надати їх для ОСОБА_7 як депутата обласної ради до 10.12.2022 з метою подальшого звернення ним для затвердження головою обласної ради. Однак, як встановила колегія суддів, реальна ініціатива на отримання матеріальної допомоги виходила саме від ОСОБА_7 , який займався пошуком номінальної особи-отримувача, а також самостійно визначав суму ініційованої допомоги. При цьому, всі ці дії організовував з пропуском встановленого Положенням строку та без передбачених на те підстав. Враховуючи приписи Положення, за якими обґрунтованість напрямку (потреби) і суми матеріальної допомоги визначає саме депутат, до якого звернулись відповідні громадяни, колегія суддів констатує, що ОСОБА_7 діяв всупереч інтересів служби та в інтересах ОСОБА_8 , за відсутності об`єктивно підтверджених підстав для цього, ігноруючи потреби інших осіб, звернення щодо яких надходили до нього. Колегія відхиляє доводи захисту про обізнаність ОСОБА_7 щодо фінансового стану та потреб ОСОБА_8 на час ініціювання матеріальної допомоги. Перш за все, такі обставини мають бути об`єктивно підтверджені, адже йдеться про розподіл коштів обласного бюджету, а не особистих коштів ОСОБА_7 . Крім того, колегія з розумінням ставиться до життєвих обставин ОСОБА_8 , однак наголошує на потребі об`єктивного і неупередженого розподілу коштів матеріальної допомоги серед його виборців, життєві обставини яких також мають бути предметом належного врахування депутатом при визначенні підстав та розміру матеріальної допомоги. За таких обставин, на переконання колегії, в діях ОСОБА_7 вбачаються ознаки зловживання владою, а доводи захисту про обґрунтованість та правомірність його дій з посиланням на покази свідків, а також інші письмові докази колегія відхиляє як такі, що висновків суду в цій частині не спростовують.
Суспільно небезпечне діяння, передбачене ст. 364 КК України, є злочином з матеріальним складом, тобто обов`язковим елементом об`єктивної сторони є наявність істотної шкоди. Згідно обвинувального акту, розмір шкоди, завданої територіальній громаді Полтавської області кримінальним правопорушенням, становить 100 000 грн. Водночас за п. 3 Примітки до ст. 364 КК України істотною шкодою у статтях 364, 364-1, 365, 365-2, 367 вважається така шкода, яка в сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.
Згідно з пунктом 5 підрозділу 1 Розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України сума неоподатковуваного мінімуму в частині кваліфікації кримінальних правопорушень встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.
За цією нормою ПК України податкова соціальна пільга встановлюється у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.
Згідно з ч. 2 ст. 4 КК України злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.
Як вбачається з обвинувального акту від 15.02.2024 ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні діянь, які мали місце у період з 09.12.2022 по 26.12.2022.
Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 1 січня 2022 року становив 2481 гривні. Отже, податкова соціальна пільга у 2022 році становила 1240 грн 50 коп. Відтак, для цілей кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч.1 ст.364 КК України розмір шкоди має становити як мінімум 124 050 грн, що обставинами провадження не підтверджується.
Оскільки розмір шкоди не досягає межі, за якою настає кримінальна відповідальність, передбачена ст. 364 КК України, колегія суддів дійшла висновку про відсутність складу такого кримінального правопорушення в діях ОСОБА_7 . За таких обставин відсутні підстави для оцінки судом інших елементів складу злочину та доводів апеляційної скарги захисника ОСОБА_9 .
5.2.Щодо доводів апеляційної скарги прокурора в частині обвинувачення ОСОБА_8 .
В ході апеляційного розгляду, з урахуванням частково досліджених доказів, судом встановлено, що ОСОБА_8 погодилась на пропозицію ОСОБА_7 отримати матеріальну допомогу. Для цього вона зустрічалась та комунікувала з Особа-1, зібрала для обґрунтування потреби в отриманні матеріальної допомоги документи, а саме акт обстеження матеріально-побутових умов сім`ї №287, довідку АТ КБ «Приватбанк» з реквізитами для поповнення банківського рахунку, виписку з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого на ім`я ОСОБА_8 та надала їх разом зі своїми особистими даними до виконавчого апарату Полтавської обласної ради для отримання матеріальної допомоги. В результаті вчинених ОСОБА_8 дій, остання 26.12.2022 одержала грошову допомогу на власний картковий рахунок НОМЕР_1 , відкритий у АТ КБ «Приватбанк» у сумі 100 000 грн.
Колегія суддів, враховуючи, зокрема, лист Департаменту охорони здоров`я КП «ЦПМСД №1 Полтавської міської ради» №245 від 10.03.2025 та виписку з АТ КБ «Приватбанк» по банківському рахунку ОСОБА_8 констатує відсутність об`єктивної потреби у ОСОБА_8 в отриманні матеріальної (грошової) допомоги у сумі 100 000 грн, згідно вимог Положення. Відтак, виконуючи вказівки ОСОБА_7 , ОСОБА_8 сприяла йому в безпідставній можливості ініціювати питання виділення коштів з фонду депутата, передбачених для надання матеріальної допомоги нужденним, тобто наявні докази її причетності до вчинення зазначених дій. 
Разом з цим, згідно обвинувального акта ОСОБА_8 інкриміновано пособництво в заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому в умовах воєнного стану, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.27, ч. 4 ст.191 КК України. Оскільки суд дійшов висновку про відсутність складу будь-якого кримінального правопорушення в діях ОСОБА_7 , пособництво з яким інкриміновано ОСОБА_8 , то підстави для твердження про наявність ознак суспільно-небезпечного діяння в діях ОСОБА_8 також відсутні. 
6. Висновки суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до п.п. 2, 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує або змінює судове рішення у разі невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, а також в разі неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Пунктом 5 ч. 1 ст. 407 КПК України визначено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, серед іншого, скасувати вирок і закрити кримінальне провадження. 
Частиною 1 ст. 418 КПК України встановлено, що у випадку, передбаченому пунктом 3 частини першої статті 407 цього Кодексу, суд апеляційної інстанції ухвалює вирок. Будь-яке інше рішення суд апеляційної інстанції приймає у формі ухвали.
Згідно ст.417 КПК України суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.
У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо, зокрема, встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.
Оскільки колегія суддів частково погодилася з доводами сторін про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність в частині доведення вини ОСОБА_7 за ч. 4 ст.191 КК України, і виправдання ОСОБА_8 у зв`язку з недоведеністю вчинення нею кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 27, ч. 4 ст. 191 КК України, то оскаржуваний вирок підлягає скасуванню, а провадження закриттю. 
В апеляційних скаргах містяться також інші доводи, які не мають істотного значення, адже не спростовують висновку суду щодо відсутності в діях ОСОБА_7 , та у зв`язку з цим в діях ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення, що є підставою для закриття кримінального провадження. Відтак, вони не потребують детального аналізу з точки зору викладення мотивів рішення суду апеляційної інстанції, виходячи з усталеної практики ЄСПЛ. Так, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Ruiz Torija v. Spain від 09.12.1994, № 303-A, § 29; рішення у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010, заява № 4909/04, § 58).
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369-372, 404, 408, 409, 417,418, 419, 532 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги задовольнити частково.
Вирок Вищого антикорупційного суду від 04.06.2024 скасувати.
Кримінальне провадження №52022000000000446 від 27.12.2022 за обвинуваченням ОСОБА_7 , ОСОБА_8 закрити у зв`язку з відсутністю в їх діях складу кримінального правопорушення.
Судові витрати у кримінальному провадженні в сумі 19 120,00 (дев`ятнадцять тисяч сто двадцять) гривень за проведення судових експертиз віднести на рахунок держави.
Арешт на грошові кошти в сумі 100 000,00 (сто тисяч) гривень, які знаходяться на картковому банківському рахунку ОСОБА_8 НОМЕР_1 , відкритому у АТ КБ «Приватбанк» скасувати.
Долю речових доказів вирішити таким чином:
1) речові докази у вигляді документів залишити в матеріалах кримінального провадження;
2) мобільний телефон Apple iPhone 14 Pro A2890, серійний номер: НОМЕР_4 , IMEI 1: НОМЕР_5 , IMEI 2: НОМЕР_6 , повернути власнику - ОСОБА_7 та мобільний телефон Samsung Galaxy A7 (2018) SM-A750FN/DS, серійний номер: НОМЕР_7 , IMEI 1: НОМЕР_8 , IMEI 2: НОМЕР_9 , повернути власнику - ОСОБА_8 , скасувавши їх арешт.
Застосовані до обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 запобіжні заходи скасувати. Заставу, внесену за ОСОБА_8 , в сумі 53 680 гривень повернути заставодавцю.
В іншій частині апеляційні скарги залишити без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її постановлення.

Головуючий ОСОБА_1 
Судді ОСОБА_2 
ОСОБА_3