УХВАЛА

12 червня 2026 року
м. Київ

справа №160/10734/25
адміністративне провадження №К/990/23771/26
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Жука А.В.,
суддів: Білак М.В., Уханенка С.А.,
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2025 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 06 травня 2026 року у справі №160/10734/25 
за позовом ОСОБА_1 до Державного закладу професійної (професійно-технічної) освіти зі специфічними умовами навчання "Криворізька академія патрульної поліції" про визнання незаконними та скасування акту, зобов`язання вчинити певні дії, 
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Державного закладу професійної (професійно-технічної) освіти зі специфічними умовами навчання «Криворізька академія патрульної поліції» про:
- визнати протиправним та скасувати акт № 7 розслідування нещасного випадку, який стався 31 липня 2023 року о 16 год 20 хв. зі старшим викладачем циклу загальнопрофесійної підготовки Державного закладу професійної (професійно-технічної) освіти зі специфічними умовами навчання «Криворізька академія патрульної поліції» капітаном поліції ОСОБА_1 , від 26 березня 2025 року, складений комісією з проведення повторного розслідування нещасного випадку та затверджений начальником Держаного закладу професійної (професійно-технічної) освіти зі специфічними умовами навчання «Криворізька академія патрульної поліції», з дати його складання і затвердження;
- встановити факт настання нещасного випадку, що стався з ним, старшим викладачем циклу загальнопрофесійної підготовки Державного закладу професійної (професійно-технічної) освіти зі специфічними умовами навчання «Криворізька академія патрульної поліції», капітаном поліції, як поліцейським 31 липня 2023 року приблизно о 16 год. 20 хв. під час руху по дорозі внутрішнім подвір`ям Академії, в результаті якого він отримав перелом ноги від осипання земельно-камєнєвих матеріалів із земляного насипу, утвореного внаслідок виконання робіт з капітального ремонту зовнішніх мереж протипожежного водопостачання, про що зазначено в рішенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 липня 2024 року, залишеному без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 23 жовтня 2024 року у справі №160/11226/24, які набрали законної сили.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.
Позивачем на вказане рішення було подано апеляційну скаргу.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 06 травня 2026 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2025 року в справі №160/10734/25 задоволено частково.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2025 року в справі №160/10734/25 за позовом ОСОБА_1 до Державного закладу професійної (професійно-технічної) освіти зі специфічними умовами навчання «Криворізька академія патрульної поліції» про визнання незаконним та скасування акту, встановлення факту, що має юридичне значення, скасувовано в частині відмови у задоволенні позовних вимог про встановлення факту настання нещасного випадку.
Закрито провадження у справі №160/10734/25 за позовом ОСОБА_1 до Державного закладу професійної (професійно-технічної) освіти зі специфічними умовами навчання «Криворізька академія патрульної поліції» в частині позовних вимог про встановлення факту настання нещасного випадку.
В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.
Не погоджуючись із такими судовими рішеннями позивач звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою.
Перевіривши матеріали касаційної скарги, Суд зазначає таке.
За правилами частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
За правилами частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним і касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими доводами.
Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах) скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 4 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається в чому полягає порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень). Зокрема, якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо недослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому, на думку скаржника, останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.
У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).
Отже, системний аналіз наведених положень КАС України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення. 
Скаржник, посилаючись на пункт 1 частини 4 статті 328 КАС України, зазначає, що суди першої та апеляційної інстанції невірно застосували норми матеріального права - підпункт 6 пункту 9 розділу ІІІ, пункти 4 і 5 розділу ІІ, пункти 1 і 2 розділу V Порядку №705 - без урахування правових висновків, викладених у постановах №620/7671/23, №240/4894/23, №240/21578/21, №140/1322/22.
Одночасно з цим, скаржник вказує на пункт 3 частини 4 статті 328 КАС України та зазначає, що суди попередніх інстанцій під час розгляду цієї судової справи застосували норми матеріального права - підпункт 6 пункту 9 розділу ІІІ та пункти 4, 5 розділу ІІ Порядку №705 - за відсутності висновку Верховного Суду щодо питань їх застосування у подібних правовідносинах.
Таким чином, скаржник в касаційній скарзі вказує на конкретні постанови Верховного Суду, висновки яких невірно були застосували судами першої та апеляційної інстанції щодо норми матеріального права, при цьому, посилаючись на пункт 3 частини 4 статті 328 КАС України вказує на відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування цієї ж норми матеріального права.
Крім того, скаржник, в частині посилання на порушення норм процесуального права, посилається на пункт 1 частини 3 статті 353 КАС України, водночас обґрунтування такого порушення не відповідає змісту цієї процесуальної норми.
Отже, перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що у ній належним чином не викладені та не обґрунтовані передбачені частиною четвертою статті 328 КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.
Відповідно до приписів статті 44 КАС України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.
Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
При цьому, з урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 08 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.
У касаційній скарзі скаржник повинен навести мотиви незгоди з судовим рішенням із урахуванням передбачених КАС України підстав для його скасування або зміни (статті 351-354 Кодексу) з вказівкою на конкретні висновки суду (судів), рішення якого (яких) оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом. Скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та/або апеляційної інстанцій застосовано без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку, або обґрунтувати необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.
При цьому, з урахуванням змін до КАС України, внесених Законом України від 15 січня 2020 року № 460-IX і які набрали чинності 8 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття до розгляду і відкриття касаційного провадження.
Крім того, відповідно до частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню: 1) рішення, ухвали суду першої інстанції та постанови, ухвали суду апеляційної інстанції у справах, рішення у яких підлягають перегляду в апеляційному порядку Верховним Судом; 2) судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Як вбачається із даних Єдиного державного реєстру судових рішень, суд першої інстанції розглянув справу №160/10734/25 у порядку спрощеного позовного провадження.
Доведення зазначених обставин та, відповідно, права на касаційне оскарження судових рішень у справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.
Слід зауважити, що стаття 44 КАС України передбачає обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Колегія суддів роз`яснює, що праву на касаційний перегляд судових рішень, праву на судовий захист та справедливий суд кореспондує обов`язок особи, яка має намір реалізувати указане право, дотримуватися процесуального законодавства щодо порядку, строків і умов реалізації цих прав, зокрема, щодо подання касаційної скарги, яка відповідає вимогам статті 330 КАС України щодо її форми та змісту, у тому числі із зазначенням підстав касаційного оскарження, передбачених частиною четвертою статті 328 КАС України, та, за визначеної КАС України необхідності, належного обґрунтування виключних випадків, визначених підпунктами «а-г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України із обґрунтуванням посилання на конкретний підпункт. 
Такі процесуальні обов`язки для всіх учасників судового процесу є однаковими, що забезпечує принцип рівності сторін.
Згідно з частиною 2 статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.
За таких обставин, відповідно до правил статей 169, 332 Кодексу адміністративного судочинства України касаційна скарга підлягає залишенню без руху з наданням скаржнику строку для усунення недоліків, шляхом надання до суду касаційної скарги в новій редакції, в якій навести підстави касаційного оскарження із врахуванням зазначених в мотивувальній частині цієї ухвали вимог.
Керуючись статтями 329, 330, 332 КАС України,
УХВАЛИВ :
1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2025 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 06 травня 2026 року у справі №160/10734/25 - залишити без руху.
2. Надати скаржнику строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги шляхом надання до Суду:
- касаційної скарги в новій редакції, в якій обґрунтувати наявність передбачених частиною четвертою статті 328 КАС України, підстав касаційного оскарження судових рішень.
3. Роз`яснити, що у разі невиконання вимог ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху в установлений судом строк, касаційну скаргу буде повернуто скаржнику.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

..................................

..................................

..................................

А.В. Жук
М.В. Білак 
С.А. Уханенко
Судді Верховного Суду