П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 473/1328/26	

Перша інстанція: суддя Вуїв О.В.,
повний текст судового рішення
складено 17.04.2026, м. Вознесенськ

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді –	Кравченка К.В.,	
судді –	Джабурія О.В.,	
судді –	Вербицької Н.В.,	

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 17 квітня 2026 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Вознесенської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Перший відділ державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, Акціонерне товариство «Укрпошта», головний спеціаліст – інспектор з паркування Відділу інспекції з питань контролю за паркуванням Виконавчого комітету Вознесенської міської ради Поперечна Яна Вікторівна, ОСОБА_2 , про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В:
У березні 2026 року ОСОБА_1 (далі – позивач) звернулась до суду з позовом до Виконавчого комітету Вознесенської міської ради (далі – відповідач, виконком Вознесенської МР), в якому просила:
- скасувати постанову головного спеціаліста-інспектора з паркування Відділу інспекції з питань контролю за паркуванням виконкому Вознесенської МР Поперечної Я.В. серії UKR №2600078 від 11.01.2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у виді штрафу, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП;
- провадження по справі про адміністративне правопорушення – закрити.
В обґрунтування позовних вимог було зазначено, що позивач, будучи власницею автомобіля «Toyota Camry», реєстр. номер НОМЕР_1 , на підставі договору позички від 01.01.2026 року передала транспортний засіб у володіння та користування ОСОБА_2 .. Саме останній 10.01.2026 року перебував за кермом належного їй автомобіля та здійснив вимушену зупинку по вул. Чубчика в м. Вознесенську у зв?язку з паркуванням мікроавтобуса червоного кольору, що створив йому перешкоду для руху. Вказані обставини на думку позивача виключають наявність в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП. Також позивач, звертала увагу суду на відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження факту та обставин адміністративного правопорушення, вказуючи на те, що долучені відповідачем до справи про адміністративне правопорушення копії фотокарток із зображенням обставин події до таких не належать, оскільки в постанові про адміністративне правопорушення відсутні відомості про технічний засіб, яким здійснено фотозйомку (відсутні ідентифікаційні дані технічного засобу), також відповідачем не надано доказів на підтвердження того, що пристрій, яким здійснювалася фотофіксація, належить до сертифікованих технічних пристроїв, що містять комплексну систему захисту інформації. Окрім цього, позивача наголошує на тому, що відповідач грубо порушив процесуальні норми під час розгляду справи про адміністративне правопорушення. Зокрема, інспектор з паркування після неповного (поверхневого) з`ясування та фіксування обставин події, не встановила належну особу, відповідальну за правопорушення, не розмістила на лобовому склі автомобіля повідомлення про притягнення позивачки до адміністративної відповідальності, іншим чином не сповістила особу, яка притягувалася до відповідальності, про розгляд справи про адміністративне правопорушення та лише на наступний день після виявлення та фіксування правопорушення винесла постанову про притягнення позивачки до адміністративної відповідальності. При цьому, належним чином не вручила/не надіслала копію оскаржуваної постанови позивачу, іншим чином не ознайомила ОСОБА_1 з її змістом. Внаслідок процесуальних порушень остання була позбавлена права участі у розгляді справи, заявляти клопотання, подавати докази, брати участь у їх дослідженні, права на професійну правничу допомогу адвоката, права на оскарження постанови тощо.
Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 17 квітня 2026 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги повністю.
В судове засідання учасники справи не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.
29.06.2026 року до суду апеляційної інстанції від ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи за її відсутністю.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного.
З матеріалів справи та судом першої інстанції встановлено, що 11.01.2026 року головний спеціаліст-інспектор з паркування Відділу інспекції з питань контролю за паркуванням Виконавчого комітету Вознесенської міської ради Поперечна Я.В. винесла відносно позивача постанову серії UKR №2600078, згідно якої 10.01.2026 року об 11 год. 55 хв. у м. Вознесенську на вул. Чубчика позивач, керуючи автомобілем «Toyota Camry», реєстр. номер НОМЕР_1 , порушила правила зупинки, а саме: здійснила зупинку транспортного засобу на проїзній частині в два (і більше) ряди та створила перешкоду дорожньому руху, чим порушила п.15.4 ПДР України.
Відповідно до вищевказаної постанови ОСОБА_1 визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП та на неї накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 680,00 грн..
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що обставини, на які посилається позивач, в цілому не знайшли свого належного підтвердження. Оскаржувана постанова винесена у повній відповідності до вимог закону, за наявності передбаченої законом підстави – доведеним належними та допустимими доказами порушення позивачкою правил зупинки, що має своїм наслідком відповідальність, передбачену ч.3 ст.122 КУпАП.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Згідно ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати та неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
За змістом п.п.1.1, 1.3, 1.9 ПДР України ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.
Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до п.15.4 ПДР України транспортні засоби не дозволяється ставити на проїзній частині в два і більше ряди. Велосипеди, мопеди і мотоцикли без бокового причепа дозволяється ставити на проїзній частині не більше ніж у два ряди.
Ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч.3 ст.122 КУпАП).
Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, відомостями та інформацією з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
На підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення відповідач надав до суду роздруковані фотознімки обставин події, які були здобуті інспектором з паркування під час фіксування обставин правопорушення.
Окрім цього, інформація про технічний засіб, яким здійснено фіксування події та обставин правопорушення була зазначена в оскаржуваній постанові, що спростовує доводи позивача про те, що в постанові про адміністративне правопорушення відсутні відомості про технічний засіб, яким здійснено фотозйомку (відсутні ідентифікаційні дані технічного засобу).
Отже, відповідно до вказаних фото фіксування обставин правопорушення, 10.01.2026 року у м. Вознесенську на вул. Чубчика водій автомобіля «Toyota Camry», реєстр. номер НОМЕР_1 , здійснив зупинку транспортного засобу на проїзній частині в два ряди, чим порушив правила зупинки (п.15.4 ПДР України).
Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що вказані докази є належними та допустимими, що відхиляє твердження позивача про їх недопустимість, яка ґрунтується на тому, що пристрій, яким здійснювалася фотофіксація обставин порушення, не належить до сертифікованих технічних пристроїв, що містять комплексну систему захисту інформації.
Зокрема, ч.1 ст.14-2 КУпАП (в редакції, чинній на час скоєння правопорушення) передбачено, що технічні засоби - прилади контролю за дотриманням правил дорожнього руху з функціями фото-, відео фіксації, якими здійснюється фіксування правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху в автоматичному режимі, повинні технічно відповідати законодавству про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах.
У той же час, вказані вимоги не поширюються на технічні засоби з функцією фотозйомки (відеозапису), якими здійснюється фіксування порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, здійснених в неавтоматичному режимі.
Відповідні положення, які уніфікували такі вимоги до засобів з автоматичною та неавтоматичною фіксацією були виключені Законом України від 16.02.2021 року №1231-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху», який набрав чинності 17.03.2021 року, шляхом викладення ч.1 ст.14-2 КУпАП в новій редакції.
Також вище вказані та надані відповідачем до суду фотознімки спростовують твердження позивача про те, що зупинка транспортного засобу була вимушеною, оскільки була обумовлена маневром з паркування іншого транспортного засобу - мікроавтобуса червоного кольору, що створив водію автомобіля «Toyota Camry» перешкоду для руху.
Так, з вказаних фотознімків вбачається, що зафіксовані на них обставини події 10.01.2026 року з часом фіксування: 11:50:48 год та 11:55:19 год не містять будь-яких перешкод для руху автомобіля «Toyota Camry» (який у цей час здійснював зупинку у два ряди), зокрема іншими транспортними засобами.
Так, на знімку від 10.01.2026 року з часом фіксування 11:50:48 перед автомобілем «Toyota Camry» та в межах оглядовості взагалі відсутній мікроавтобус червоного кольору, а на знімку від 10.01.2026 року з часом фіксування 11:55:19 мікроавтобус червоного кольору знаходиться на місці для паркування транспортних засобів та жодним чином не створював перешкоду для руху водію автомобіля «Toyota Camry».
Вказані обставини повністю спростовує твердження позивача про вимушеність зупинки, як підстави для звільнення від адміністративної відповідальності, що також вірно вказав суд першої інстанції.
Також необхідно зазначити, що згідно п.15.14 ПДР України у разі вимушеної зупинки в місці, де зупинку заборонено, водій повинен вжити всіх заходів, щоб прибрати транспортний засіб, а за неможливості це зробити - діяти згідно з вимогами пунктів 9.9-9.11 цих Правил, зокрема увімкнути аварійну світлову сигналізацію, а в разі її несправності - встановити знак аварійної зупинки або миготливий червоний ліхтар.
Однак як вбачається з матеріалів справи, наданих фотознімків, та не доведено позивачем, вказані вимоги водій автомобіля «Toyota Camry» не виконав.
Щодо посилання позивача на передачу транспортного засобу «Toyota Camry» у володіння та користування ОСОБА_2 , що стосується питання належного суб?єкта адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП, то в цій частині колегія суддів виходить з наступного.
Згідно Примітки до ст.122 КУпАП суб`єктом правопорушення в цій статті є особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, а в разі вчинення передбачених частинами першою - четвертою цієї статті правопорушень у виді перевищення обмеження швидкості руху транспортних засобів, проїзду на заборонний сигнал регулювання дорожнього руху, порушення правил зупинки, стоянки, а також установленої для транспортних засобів заборони рухатися смугою для маршрутних транспортних засобів, тротуарами чи пішохідними доріжками, виїзду на смугу зустрічного руху, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в автоматичному режимі, а також у разі порушення правил зупинки, стоянки транспортних засобів, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), - відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України. У разі внесення змін до постанови про накладення адміністративного стягнення з підстав, встановлених абзацом третім частини першої статті 279-3 цього Кодексу, суб`єктом цього правопорушення може бути особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, зафіксованого в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису).
Відповідно до ч.ч.1, 3, 5 ст.14-2 КУпАП адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі (за допомогою технічних засобів - приладів контролю за дотриманням правил дорожнього руху з функціями фото-, відеофіксації, які функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів з функціями запису, зберігання, відтворення і передачі фото-, відеоінформації), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.
Відповідальна особа, зазначена у частині 1 цієї статті, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від відповідальності за адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), у випадках, передбачених статтею 279-3 цього Кодексу.
Порядок внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу до Єдиного державного реєстру транспортних засобів, держателем якого є Міністерство внутрішніх справ України, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ч.1 ст.279-1 КУпАП у разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі або якщо порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу, зазначену у частині 1 ст.14-2 цього Кодексу.
Згідно ст.279-3 КУпАП відповідальна особа, зазначена у ч.1 ст.14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), якщо протягом 20 календарних днів з дня вчинення відповідного правопорушення або з дня набрання постановою по справі про адміністративне правопорушення законної сили:
ця особа надала документ, який підтверджує, що до моменту вчинення правопорушення транспортний засіб вибув з її володіння внаслідок протиправних дій інших осіб, або щодо протиправного використання іншими особами номерних знаків, що належать її транспортному засобу;
особа, яка керувала транспортним засобом на момент вчинення зазначеного правопорушення, звернулася особисто до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також надала документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу.
У випадках звільнення відповідальної особи, зазначеної у частині 1 статті 14-2 цього Кодексу, або особи, яка ввезла транспортний засіб на територію України, від адміністративної відповідальності на підставі:
абзацу 2 частини 1 цієї статті - винесена стосовно відповідальної особи, зазначеної у частині 1 статті 14-2 цього Кодексу, або особи, яка ввезла транспортний засіб на територію України, постанова про притягнення до адміністративної відповідальності скасовується тим органом (посадовою особою), який її виніс;
абзацу 3 частини 1 цієї статті - до винесеної постанови стосовно відповідальної особи, зазначеної у частині 1 статті 14-2 цього Кодексу, або особи, яка ввезла транспортний засіб на територію України, вносяться зміни щодо визначення суб`єктом правопорушення особи, яка фактично керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, зафіксованого в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису).
Отже, враховуючи наведені норми, за загальним правилом відповідальною особою за порушення правил зупинки, зафіксованого в режимі фото/відеозйомки, є фізична особа, за якою зареєстровано транспортний засіб.
При цьому, згідно ст.279-3 КУпАП така особа може бути звільнена від адміністративної відповідальності лише у двох випадках:
- якщо надасть документальне підтвердження того факту, що до моменту вчинення адміністративного правопорушення транспортний засіб вибув з її володіння внаслідок протиправних дій інших осіб, або щодо протиправного використання іншими особами номерних знаків, які належать її транспортному засобу;
- якщо особа, яка фактично керувала транспортним засобом на момент вчинення правопорушення, звернулася особисто до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративне правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також надала документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу.
Водночас, відповідно до положень ст.14-2 КУпАП статусу відповідальної особи набуває належний користувач транспортного засобу, якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу.
Тобто, для набуття статусу відповідальної особи фактичним користувачем транспортного засобу, необхідна наявність двох обов`язкових умов:
- підтвердження того, що особа дійсно є належним користувачем даного транспортного засобу;
- внесення відомостей до Єдиного державного реєстру транспортних засобів про належного користувача відповідного транспортного засобу.
Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.2022 року №1145 затверджено «Порядок внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу до Єдиного державного реєстру транспортних засобів» (далі - Порядок), який визначає процедуру внесення до Єдиного державного реєстру транспортних засобів відомостей про належного користувача транспортного засобу.
Згідно з пп.4 п.2 Порядку належний користувач - фізична особа, яка на законних підставах користується транспортним засобом, що їй не належить, а також керівник юридичної особи (особа, яка виконує повноваження керівника юридичної особи) або працівник, визначений керівником юридичної особи, яка є власником транспортного засобу, які в разі внесення щодо них відомостей до Реєстру несуть відповідно до статті 14-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення відповідальність за адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису).
Підставою для внесення до Реєстру відомостей про належного користувача є електронна заява або заява, сформована та подана заявниками, якою визначено належного користувача безпосередньо власником транспортного засобу у зв`язку з передачею фізичній або юридичній особі транспортного засобу в користування.
Внесення до Реєстру відомостей про належного користувача, якого визначив безпосередньо власник транспортного засобу, здійснюється в сервісному центрі МВС у присутності власника транспортного засобу (його представника за довіреністю або за дорученням, якщо власником транспортного засобу є юридична особа) та належного користувача.
У разі коли власником транспортного засобу є фізична особа, внесення до Реєстру відомостей про належного користувача або їх виключення через електронний кабінет водія або через Портал Дія здійснюється нею особисто.
Внесення до Реєстру відомостей про належного користувача здійснюється уповноваженим працівником сервісного центру МВС шляхом формування заяви, яка роздруковується та підписується заявниками, за допомогою програмних засобів Реєстру на підставі інформації, що міститься в поданих ними документах, та за умови відсутності підстав для відмови у внесенні до Реєстру відомостей про належного користувача, визначених цим Порядком.
Внесення до Реєстру відомостей про належного користувача через електронний кабінет водія або засобами Порталу Дія здійснюється автоматично після заповнення та підписання заявниками в порядку, визначеному пунктом 25 цього Порядку, відповідної електронної заяви, а також проведення автоматичної перевірки зазначених у ній відомостей за відповідними реєстрами та базами даних, доступ до яких має МВС, за умови відсутності визначених цим Порядком підстав для відмови у внесенні відповідних відомостей. (п.п.3, 14, 15, 20, 27 Порядку).
Отже, аналіз наведених норм, свідчить про те, що договір між позивачем та ОСОБА_2 в даній ситуації не має правового значення та не звільняє позивача від адміністративної відповідальності, оскільки ОСОБА_2 не був внесений власницею транспортного засобу до Єдиного державного реєстру транспортних засобів в якості належного користувача автомобіля «Toyota Camry», реєстр. номер НОМЕР_1 , а вказаний договір відповідно до ч.4 ст.828 ЦК України не був нотаріально посвідченим, а тому є нікчемним та не може бути прийнятим судом до уваги, в тому числі за відсутності реєстрації ОСОБА_2 в якості належного користувача транспортного засобу.
Також, як вірно зазначив суд першої інстанції, ОСОБА_2 , як особа, яка фактично керувала транспортним засобом на момент вчинення правопорушення, не звернувся особисто до посадової особи органу, уповноваженого розглядати справи про адміністративне правопорушення, із заявою про визнання факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також не надав документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу, що також спростовує наведені вище доводи позивача.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що саме позивач є належним суб?єктом адміністративного правопорушення, як власниця відповідного транспортного засобу.
Щодо посилання позивача на те, що інспектор з паркування грубо порушила процесуальні норми під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, зокрема не сповістила її про розгляд справи про адміністративне правопорушення, провела розгляд справи одноособово (без її участі), належним чином не вручила/надіслала копію оскаржуваної постанови позивачці, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч.ч.3, 5, 6, 7, 8, 10 ст.279-1 КУпАП якщо адміністративне правопорушення, передбачене частинами 1, 2 та 7 статті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки), частинами 1, 2 та 8 статті 152-1 цього Кодексу, зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування зобов`язані розмістити на лобовому склі транспортного засобу копію постанови про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині 1 статті 14-2 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення) або повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості не дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині 1 статті 14-2 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення).
Постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), може виноситися без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Інформація про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), та винесені постанови про накладення адміністративного стягнення не пізніше наступного робочого дня з дня встановлення відповідальної особи, зазначеної у частині 1 статті 14-2 цього Кодексу, вноситься до Реєстру адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху. Посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування при внесенні до Реєстру адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху інформації про зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, а також при винесенні постанови про накладення адміністративного стягнення за вчинення такого правопорушення перевіряє, чи не були відповідні обставини зафіксовані раніше, а також чи не притягалася відповідна особа до адміністративної відповідальності за це правопорушення іншою уповноваженою посадовою особою. Якщо відповідні відомості про зафіксоване правопорушення вже внесені до Реєстру адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху або відповідну особу вже притягнуто до адміністративної відповідальності за це правопорушення, постанова іншої уповноваженої посадової особи про притягнення до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню.
Постанова про накладення адміністративного стягнення, що не була виконана шляхом сплати 50 відсотків розміру штрафу протягом десяти днів з дня її винесення, надсилається відповідальній особі, зазначеній у частині 1 статті 14-2 цього Кодексу, рекомендованим листом з повідомленням на адресу місця реєстрації (проживання) фізичної особи (місцезнаходження юридичної особи). За зверненням особи постанова про накладення адміністративного стягнення, що вважається виконаною, надсилається рекомендованим листом на її адресу протягом п`яти днів з моменту отримання звернення.
Днем отримання постанови є дата, зазначена в поштовому повідомленні про вручення її відповідальній особі, зазначеній у частині 1 статті 14-2 цього Кодексу, або повнолітньому члену сім`ї такої особи.
У разі якщо відповідальна особа, зазначена у частині 1 статті 14-2 цього Кодексу, відмовляється від отримання постанови, днем отримання постанови є день проставлення в поштовому повідомленні відмітки про відмову в її отриманні.
У разі невручення постанови адресату за зазначеною в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів адресою днем отримання постанови вважається день повернення поштового відправлення з позначкою про невручення до органу (підрозділу), уповноважена посадова особа якого винесла відповідну постанову.
Таким чином, здійснення інспектором з паркування розгляду справи про адміністративне правопорушення без повідомлення та участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.3 ст.122 КУпАП, з винесенням постанови про накладення адміністративного стягнення на наступний день після виявлення правопорушення (якщо технічні можливості не дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині 1 статті 14-2 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення) з подальшим направленням такій особі оскаржуваної постанови за місцем її зареєстрованого проживання узгоджується з вимогами ст.279-1 КУпАП.
Що стосується доводів ОСОБА_1 про те, що інспектор з паркування після виявлення порушення не розмістила на лобовому склі належного їй автомобіля повідомлення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, то як вбачається з пояснень інспектора Поперечної Я.В., вказане було наслідком самовільного залишення водієм транспортного засобу «Toyota Camry», реєстр. номер НОМЕР_1 , місця скоєння правопорушення до складення відповідного повідомлення. Вказану обставину учасники справи не оспорюють.
При цьому, за загальним правилом, підставами для скасування рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності є не будь-які порушення, допущені під час здійснення адміністративного провадження, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на обґрунтованість і законність прийнятого суб`єктом владних повноважень рішення. Натомість, зазначене вище порушення до таких не відноситься.
Отже, враховуючи все вищенаведене, колегія суддів вважає, що оскаржувана постанова винесена у повній відповідності до вимог закону, за наявності передбаченої законом підстави – доведеним належними та допустимими доказами порушення позивачем правил зупинки, що має своїм наслідком відповідальність, передбачену ч.3 ст.122 КУпАП, з дотриманням під час розгляду справи процесуальних норм (за винятком незначних порушень, які не вплинули на результат розгляду справи), що вірно було встановлено судом першої інстанції.
Статтею 72 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
З урахуванням наведеного, позивачем не доведено та матеріалами справи не підтверджено відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення.
За таких обставин, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції, що оскаржувана постанова серії UKR №2600078 від 11.01.2026 року винесена належним суб`єктом владних повноважень, у межах наданої законом компетенції, на підставі належних та допустимих доказів, із дотриманням спеціальної процедури розгляду справ цієї категорії.
Враховуючи наведене, колегія суддів робить висновок, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.
За таких обставин апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Статтею 286 КАС України встановленні особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.
Відповідно до ч.3 ст.272 КАС України судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.
Керуючись ст.272, ст.311, ст.315, ст.316, ст.321, ст.322, ст.325 КАС України, апеляційний суд,–

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення, а рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 17 квітня 2026 року – без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач 		К.В. Кравченко	
Судді	  	О.В. Джабурія   Н.В. Вербицька