25.06.26
33/812/271/26
Єдиний унікальний номер судової справи: 489/3150/26
Номер провадження: 33/812/271/26 Головуючий суддя апеляційного суду - Крамаренко Т.В.
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2026 року м. Миколаїв
Миколаївський апеляційний суд у складі:
головуючого судді - Крамаренко Т.В.,
із секретарем судового засідання – Коростієнко Н.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 – адвоката Сеника Олександра Олександровича на постанову Інгульського районного суду м. Миколаєва від 26 травня 2026 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1  до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП,
в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 630973 від 03 квітня 2026 року, водій ОСОБА_1 03 квітня 2026 року о 14 год 37 хв в м. Миколаєві, по вул. Космонавтів, 81 керував транспортним засобом Scoda Octavia Tour, д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей, які не реагують на світло; бліда шкіра обличчя; виражене тремтіння кінців пальців. Згідно чинного законодавства водієві було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі КНП МОЦПЗ МОР, на що він відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.
Постановою Інгульського районного суду м. Миколаєва від 26 травня 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
He погодившись із зазначеною постановою суду, 05 червня 2026 року захисник ОСОБА_1 – адвокат Сеник О.О. подав до Миколаївського апеляційного суду через суд першої інстанції апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю у діях  ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП
В апеляційній скарзі адвокат Сеник О.О. зазначає, що ознаки наркотичного сп`яніння, які вбачали у ОСОБА_1 працівники поліції, легко спростовувались наявними проблемами зі здоров`ям особи яка притягується до адміністративної відповідальності та наявність чи відсутність ознак наркотичного чи будь-якого іншого сп`яніння не може ґрунтуватись на доводах чи припущеннях як працівників поліції так і суду.
У підтвердження діагнозу захворювання очей ОСОБА_1 до матеріалів справи було додано медичний документ, а саме консультативний висновок спеціаліста від 06 лютого 2023 року.
На думку захисника, оскільки ознаки наркотичного сп`яніння особи яка притягується до адміністративної відповідальності були спростовані наявними обставинами та підтверджуючими документами, що містяться в матеріалах справи, то і зазначення ознак наркотичного сп`яніння у матеріалах справи ставить під сумнів як правомірність вимоги про проходження огляду, так і обґрунтованість складення протоколу про адміністративне правопорушення.
За такого, захисник переконаний, що протокол про адміністративне правопорушення не містить належного повного опису об`єктивної сторони правопорушення, що свідчить про істотні процесуальні порушення під час оформлення адміністративних матеріалів та не дає можливості об`єктивно встановити наявність у діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.
До того ж, адвокат наголошує, що належної правової оцінки, аналізу та дослідження усіх обставин справи щодо фіксації та підтвердження ознак наркотичного сп`яніння у особи яка притягується до адміністративної відповідальності судом першої інстанції здійснено не було. 
Крім цього, в судовому засіданні у суді першої інстанції було звернуто увагу суду на те, що у діях працівників поліції вбачались ознаки підбурювання ОСОБА_1 на вчинення адміністративного правопорушення, а саме те, що працівники поліції спонукали його на відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, для того щоб швидше скласти протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Також захисник вважає, щосудом першої інстанції не було належним чином проаналізовано, досліджено усі обставини справи та додані матеріали, зроблено поспішний висновок, оскільки із зазначеного відеозапису що міститься у матеріалах справи вбачається, що під час розмови працівників поліції з ОСОБА_1 , перші постійно намагались швидко вирішити ситуацію, тобто скласти протокол про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП та поїхати по своїм справам, а не належне повідомлення особі яка притягується до адміністративної відповідальності щодо наслідків відмови від проходження огляду на стан сп`яніння спонукало до ще більшого нерозуміння усієї ситуації ОСОБА_1 та страхом від процедури проходження огляду, оскільки він вперше опинився у такій ситуації. 
Під час розмови ОСОБА_1 з поліцейськими, ті запитували його чи вживав він «щось» на що той відповів що «щось курив 3 дні тому», потім поліцейські ще раз запитали «чи їдемо до медичного закладу на проходження огляду?», хоча ОСОБА_1 попередньо і так погодився на огляд у медичному закладі та вони були уже на пів дороги до нього, на що ОСОБА_1 відповів поліцейському «а ви як вважаєте?» на що той відповів «ну якщо ви декілька днів тому щось курили, то я не бачу сенсу проходити огляд». 
Тобто працівник поліції непрямим текстом підбурив ОСОБА_1 до того аби він відмовився від проходження огляду та як наслідок штучно та неправомірно створив склад адміністративного правопорушення, що передбачене ст. 130 КУпАП. 
Окрім того, ОСОБА_1 постійно запитував працівників поліції щодо процедури проходження огляду та санкції за статтею 130 КУпАП, на що працівники поліції не надали йому повної та розгорнутої відповіді, навпаки як вбачається з аналізу доданого відеозапису до матеріалів справи, тайм-код 17:02, працівник поліції вводячи в оману ОСОБА_1 повідомляє йому прямим текстом «сплатите штраф та не буде позбавлення права керування» на що ОСОБА_1 почав запитувати та уточнювати «а як так?» на що не отримав належної відповіді. 
Сторона захисту оцінює такі дії працівника поліції як спробу нав`язати особі яка притягується до адміністративної відповідальності думку щодо легкості покарання за санкцією статті 130 КУпАП, та відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі задля економії часу, оскільки як неодноразово було зазначено ОСОБА_1 під час спілкування з поліцейськими, він є діючим військовослужбовцем, бойовим медиком та в момент зупинки його авто працівниками поліції виконував покладені на нього обов`язки. 
Разом з тим, як було зазначено під час судового засідання у суді першої інстанції, будь-які доводи чи припущення щодо перебування особи в стані наркотичного чи алкогольного сп`яніння не повинні визнаватись як доказ чи факт перебування особи в стані сп`яніння, та ні працівники поліції ні суд ні сама особа яка притягується до адміністративної відповідальності не можуть трактувати перебування в стані сп`яніння особи без проходження належного огляду та його фіксації. 
Суд першої інстанції не зрозуміло по якій причині визнав прості слова ОСОБА_1 та працівників поліції щодо того що хтось там щось вживав чи не вживав як те, що особа перебувала в стані наркотичного сп`яніння, внаслідок чого особу було безпідставно притягнуто до адміністративної відповідальності, тому вважає такі дії суду неправомірними, безпідставними та необґрунтованими. 
Також вважає, що матеріали справи містять належні докази підбурення працівниками поліції ОСОБА_1 щодо відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння шляхом введення його в оману неправдивими відомостями щодо наслідків відмови від проходження огляду за ст. 130 КУпАП та запевнивши його у тому, що він перебуває у стані наркотичного сп`яніння. 
Таким чином, мала місце провокація вчинення правопорушення працівником поліції у розумінні ЄСПЛ, тобто схиляння суб`єкта до певних протиправних дій з метою подальшого їх виявлення та порушення питання адміністративного переслідування.
Крім цього, захисник в апеляційній скарзі також вказує на те, що оскільки ОСОБА_1 в день зупинки перебував на службі та виконував покладені на нього обов`язки по несенню військової служби, до нього необхідно було застосувати окремий порядок проведення огляду на стан сп`яніння передбаченого ст. 266-1 КУпАП.
До того ж, процедуру направлення військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів (далі - військовозобов`язані), а також військовослужбовців Збройних Сил (далі - військовослужбовці) для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - огляд), та проведення огляду врегульовано Порядком направлення військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, та проведення такого огляду, що затверджений Постановою КМУ від 12 січня 2024 року № 32.
Таким чином, працівник поліції, встановивши, що ОСОБА_1 є діючим військовослужбовцем в силу вищевказаних норм законодавства України зобов`язаний був залучити до огляду ОСОБА_1 уповноважену особу Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, яка б і провела огляд на стан сп`яніння. 
Натомість, з матеріалів справи слідує, що обставини адміністративного правопорушення виявлені та зафіксовані поліцейським УПП в Миколаївській області сержантом поліції. 
Водночас, поліцейський, не виконавши відповідних вище вказаних норм, грубо порушив процедуру огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння та відповідно склав протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, хоча не мав права робити це без присутності уповноваженої особи ВСП у Збройних Силах України, що є підставою для закриття провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. 
Поліцейський УПП в Миколаївській області, яким було складено протокол про адміністративне правопорушення Серії ЕПР1 № 630973 не є працівником правоохоронного органу спеціального призначення, а тому не уповноважений складати такий протокол правопорушення відносно військовослужбовця.
Захисник вважає, що оскільки порушена процедура проведення огляду військовослужбовця ОСОБА_1 справа підлягає закриттю відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення
ОСОБА_1 та його захисник адвокат Сеник О.О. в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. 
Захисник ОСОБА_1 – адвокат Сеник О.О. надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність та у відсутність ОСОБА_1 .
Відповідно до вимог частини 7 статті 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Згідно положень ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах визначається цим Кодексом та іншими законами України (ст. 246 КУпАП).
Розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин (ст. 248 КУпАП).
Відповідно до ч.1 ст. 249 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається відкрито, крім справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), та випадків, коли це суперечить інтересам охорони державної таємниці.
Згідно ст. 280 КУпАП Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 вказаних вимог закону дотримався в повному обсязі, з`ясував всі обставини, дослідив і належним чином оцінив всі докази та дійшов вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених в оскаржуваній постанові суду.
З вказаним висновком суд апеляційної інстанції погоджується в повному обсязі з огляду на таке.
Правила дорожнього руху (надалі - ПДР) відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил (п. 1.1).
Відповідно до п.1.10 вказаних Правил водієм визнається особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.
Згідно з п.п. «б», «д» п.2.3, п.п. «а» п.2.9 та п.2.5 Правил водій механічного транспортного засобу для забезпечення безпеки дорожнього руху зобов`язаний - бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.
У зв`язку з цим, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.
Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Згідно з п.2 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ № 1103 від 17 грудня 2008 року (надалі - Порядок), огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.
Огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність); лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку) (пункт 3 Порядку).
Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав (пункт 7 Порядку).
Згідно п.8 вищевказаного Порядку у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Інструкція «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затверджена спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року (надалі – Інструкція), яка визначає саму процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду, деталізує процедуру такого огляду у залежності від виду сп`яніння.
Згідно до п.2 розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі – поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Як зазначено у пункті 4 розділу І вказаної Інструкції ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.
При цьому, до ознак алкогольного сп`яніння віднесено: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Пунктом 12 розділу ІІ вказаної Інструкції передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Отже, диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП, передбачає адміністративну відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
За змістом п. 2.5 Правил водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Проте, вимоги вказаного пункту ПДР водієм ОСОБА_1 виконані не були.
У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
За таких обставин, ОСОБА_1 реалізуючи своє право керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.
Відповідно до положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
З аналізу положень вказаної статті вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення є доказом в справі про адміністративне правопорушення.
Статтею 256 КУпАП передбачено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.
У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.
При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.
Наявність вини водія ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 ПДР України, за обставин, викладених у постанові, всупереч доводів апеляційної скарги, підтверджується наявними у справі доказами.
Так згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 630973 від 03 квітня 2026 року, водій ОСОБА_1 03 квітня 2026 року о 14 год 37 хв в м. Миколаєві, по вул. Космонавтів, 81 керував транспортним засобом Scoda Octavia Tour, д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей, які не реагують на світло; бліда шкіра обличча; виражене тремтіння кінців пальців. Згідно чинного законодавства водієві було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі КНП МОЦПЗ МОР, на що він відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.
До вказаного протоколу додано направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або перебування під впливом лікарській препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, складене інспектором патрульної поліції 03 квітня 2026 року. 
Зі змісту якого вбачається, що водій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 був направлений працівниками поліції до КНП МОЦПЗ МОР у зв`язку з виявленим ознаками наркотичного сп?яніння (зіниці очей, які не реагують на світло, бліда шкіра обличчя, виражене тремтіння кінців пальців). Між тим, водій відмовився від проходження огляду в медичному закладі (а.с.3). 
Також, до протоколу додано DVD+R диск, який містить відеозаписи як з автомобільного відео реєстратора та і з нагрудних боді камер працівників поліції.
Переглянувши вказані відеозаписи, судом встановлено, що один з них, який отриманий з відео реєстратора службового автомобіля поліцейських, фіксує факт руху поліцейського автомобіля безпосередньо за автомобілемScoda Octavia Tour, д.н.з. НОМЕР_1 . Після зупинки вказаного автомобіля, на вимогу працівників поліції, було встановлено особу водія – ОСОБА_1 . Під час перевірки документів, працівниками поліції виявлено порушення, а саме відсутність полісу обов`язкового страхування на транспортний засіб. Після чого, водію було повідомлено про складання відносно нього постанови за вказане порушення. Разом з цим, під час спілкування з водієм, у правників поліції виникла підозра, що водій перебуває в стані наркотичного сп`янінні, оскільки останній мав характерні ознаки такого сп?яніння. Після чого на прохання поліцейського, водій вийшов з авто та пройшов тест – реагування зіниць на світло. Поліцейський зауважив, що у водія зіниці очей не реагують на світло. Після чого запропонував водію проїхати з ним до медичного закладу для проходження огляду на стан наркотичного сп?яніння. Водій спочатку погодився, однак вже під час руху в напрямку лікарні відмовився. Відмова була обумовлена тим, що ОСОБА_1 зізнавшись поліцейським, що три дні тому «покурув» мав сумніви щодо негативного результату огляду, а тому вирішив відмовитись їхати далі. При цьому, працівник поліції повідомив водія, що в такому випадку буде складено протокол про адміністративне правопорушення за відмову від проходження огляду. Надалі, відеозапис фіксує роз`яснення поліцейським право водію ОСОБА_1 та сам момент складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення. Після чого, водія було ознайомлено зі змістом вказаного протоколу під підпис.
Апеляційний суд звертає увагу, що вказаний відеозапис є повним та в повній мірі відображає обставини події, яка відбулась 03 квітня 2026 року о 14 год 37 хв за участю водія ОСОБА_1 , а саме факт відмови останнього від проходження огляду на стан наркотичного сп?яніння. При цьому, відеозапис не фіксує будь - яких порушень з боку працівників поліції як щодо процедури складання відносно водія адміністративних матеріалів так і не містить факту будь якого психологічного чи фізичного тиску.
До того ж, істотних порушень співробітниками поліції при оформленні відносно ОСОБА_1 матеріалів про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст.130 КУпАП положень ст. 256 КУпАП, а також вказаної Інструкції, судом апеляційної інстанції не встановлено.
А відтак, апеляційний суд відхиляє аргументи захисника ОСОБА_2 з цього приводу як безпідставні.
Доводи апеляційної скарги про те, що ознаки наркотичного сп`яніння, які вбачали у ОСОБА_1 працівники поліції, легко спростовувались наявними проблемами зі здоров`ям особи яка притягується до адміністративної відповідальності, що підтверджено консультативним висновком спеціаліста від 06 лютого 2023 року, апеляційний суд відхиляє як недоведені. 
При цьому, ОСОБА_1 мав змогу спростувати підозру працівників поліції щодо наявності в нього характерних ознак наркотичного сп?яніння пройшовши медичний огляд в закладі охорони здоров`я та отримавши негативний результат, однак свідомо відмовився від такого проходження такого огляду. Більш того, ОСОБА_1 зізнався, що за три дні до зупинки його працівниками поліції «покурив», не уточнивши що саме, однак консультувався з працівниками поліції чи покаже щось тест і скільки саме речовина тримається в організмі.
З огляду на зазначене, у суду апеляційної інстанції відсутні сумніви, щодо безпідставності дій працівників поліції.
Також, апеляційний суд відхиляє як не підтверджені належними доказами твердження захисника Сеника О.О. в апеляційній скарзі про те, що у діях працівників поліції вбачались ознаки підбурювання ОСОБА_1 на вчинення адміністративного правопорушення, а саме те, що працівники поліції спонукали його на відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, для того щоб швидше скласти протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Разом з цим, апеляційний суд наголошує, що ОСОБА_1 у випадку не згоди з діями працівників поліції мав змогу у встановленому законом порядку їх оскаржити, однак в матеріалах справи відомості, щодо реалізації такого права відсутні.
Доводи апеляційної скарги про те, що щодо військовослужбовців діє спеціальний порядок їх огляду на стан сп`яніння, визначений приписами ст. 266-1 КУпАП, який працівниками поліції не був дотриманий, суд апеляційної інстанції відхиляє з огляду на наступне.
За змістом ч. 1 ст. 15 КУпАП за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху військовослужбовці несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.
Як вбачається зі змісту ч. 2 ст. 266-1 КУпАП України огляд військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу), іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів у випадку, якщо вони у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин.
Частиною четвертою статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» встановлено, що військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: 1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); 2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; 3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника); 4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою; 5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.
Разом із тим, як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 під час керування транспортним засобом на службі не перебував, доказів виконання ним бойових або службових завдань надано не було, а подія сталася не на території військової частини.
З копії листа ВЧ НОМЕР_2 , що міститься в матеріалах справи вбачається, що військовослужбовець інструктор групи інструкторів ВЧ НОМЕР_2 сержант ОСОБА_1 станом на 03 квітня 2026 року знаходився в строю і виконував покладені на нього обов`язки.
Однак, вказаний лист не підтверджує, що ОСОБА_1 03 квітня 2026 року о 14 год 37 хв під час його зупинки працівниками поліції в м. Миколаєві по вул. Космонавтів, 81 виконував обов`язки військової служби.
Сам по собі факт проходження ним військової служби не свідчить про те, що на момент настання події він виконував обов`язки військової служби, ніс службу, виконував бойове чи службове завдання або перебував на території військової частини. Належних і допустимих доказів на підтвердження таких обставин матеріали справи не містять.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях підкреслив, що суд не мусить надавати відповіді на кожне порушене питання, проте з рішення має бути ясно зрозуміло, що головні проблеми, порушені в даній справі, були вивчені і була надана конкретна чітка відповідь на аргументи, які є вирішальними для вирішення справи (справи «Ван де Хурк проти Нідерландів», §61, «Болдеа проти Румунії», §30, «Морейра Феррейра проти Португалії», § 84).
Апеляційний суд застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» (п.43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року, згідно яких доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.
Факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку та порушення ним п.2.5 Правил дорожнього руху України, тобто вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 630973 від 03 квітня 2026 року, відеозаписом обставин відмови водія ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Ці докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою, а їх сукупність є достатньою для прийняття рішення по справі.
Дії ОСОБА_1 щодо відмови пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння суперечать закону, оскільки на вимогу працівників поліції він мав беззастережно виконати їх законну вимогу і проїхати з ними для медичного огляду на стан сп`яніння, що прямо передбачено п.2.5 ПДР України та абз.3 ч.2 ст.16 Закону України «Про дорожній рух», які покладають на водія безумовний обов`язок виконати передбачені законом вимоги поліції, в тому числі про проходження огляду на стан сп`яніння.
За таких обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Переконливих доводів, які б спростовували висновки суду про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, апеляційному суду не надано.
Відповідно довідки Управління патрульної поліції у Миколаївської області від 06 квітня 2026 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 отримував (має) посвідчення водія на право керування транспортними засобами НОМЕР_3 видане 16 липня 2015 року.  
За такого, обраний суддею вид адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік відповідає обставинам справи, вимогам ст. ст. 23,33 КУпАП, окрім того, санкцією ч.1 ст.130 КУпАП не передбачено альтернативних видів стягнення.
При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП України відноситься до тих правопорушень, яке за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та є небезпечним як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху.
Суд першої інстанції в межах наданих йому матеріалів справи про адміністративне правопорушення провів судовий розгляд, дослідив надані йому докази, з`ясував усі обставини при розгляді справи про адміністративне правопорушення, ухвалив законну та обґрунтовану постанову про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
За таких обставин, підстав для скасування постанови суду першої інстанції та закриття справи за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, апеляційним судом не встановлено, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись статтями 283, 294 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 – адвоката Сеника Олександра Олександровича залишити без задоволення.
Постанову Інгульського районного суду м. Миколаєва від 26 травня 2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського
апеляційного суду Т.В. Крамаренко