ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
18.06.2026	Справа № 910/3001/26	

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Демидова В.О., за участю секретаря судового засідання Куценко К.К., розглянувши справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛОКОТРАСТ» (69036, Запорізька обл., місто Запоріжжя, бульвар Марії Приймаченко, будинок 10) до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Приміська пасажирська компанія» акціонерного товариства «Українська залізниця» (03150, місто Київ, вул. Єжи Гедройця, б. 5) про стягнення 7 030 825,15 грн,
Представники учасників справи:
від позивача - Хілько А. В. (поза межами приміщення суду);
від відповідача - Пархоменко О. В. (поза межами приміщення суду).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

18.03.2026 в системі «Електронний суд» представником Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛОКОТРАСТ" сформовано позовну заяву до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Приміська пасажирська компанія» акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості за Договором про закупівлю матеріально-технічних ресурсів №741/2025-ППКЮ від 02.09.2025р. в сумі 6 911 520,00 грн., інфляційні збитки 117 979,65 грн, сума 0,1 процентів річних від простроченої суми 1 325,50 грн. та була передана 19.03.2026 судді Демидову В.О. відповідно до автоматизованого розподілу судової справи між суддями.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.03.2026 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 23.04.2026.
24.03.2026 через систему «Електронний суд» від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛОКОТРАСТ», надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів.
Ухвалою суду від 27.03.2026 заяву задоволено, ухвалено провести судове засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням сервісу підсистеми відеоконференцзв`язку ЄСІТС (ВКЗ).
08.04.2026 представником відповідача через систему «Електронний суд» подано відзив на позову заяву, в якому останній проти позову заперечив, посилаючись на те, що по результатам проведеної перевірки складено акт від 14.11.2025 «ЦКБ-25/132н, яким встановлено, що ціна договору є завищеною і постачальником неналежним чином виконуються його зобов`язання. Крім того, Головним підрозділом детективів Бюро економічної безпеки України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №72026001210000005 від 16.02.2026 за фактами заволодіння бюджетними коштами службовими особами ТОВ «Локотраст» у період 2024-2025 років, діючи за попередньою змовою із службовими особами ТОВ «Машинобудівний завод «КВІК» і службовими особами АТ «Укрзалізниця» в особливо великих розмірах шляхом зловживання своїм службовим становищем під час постачання товарів та надання послуг АТ «Укрзалізниця», його структурним підрозділом та регіональним філіям за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України. Вважає, що до вирішення питання в межах кримінального провадження заявлені позовні вимоги є передчасними. Крім того, додатковою угодою №1 від 31.12.2025 до договору внесено до п. 6.3 договору зміни, згідно яких ціна договору зменшена і становить 9 551 520,00 грн з ПДВ.
08.04.2026 в системі «Електронний Суд» представником відповідача сформовано клопотання про витребування доказів, а саме витребувати з Головного підрозділу детективів Бюро економічної безпеки України докази з кримінального провадження №72026001210000005 від 16.02.2026 – витяг з ЄРДР та копії документів, на підставі яких внесені відомості до ЄРДР.
08.04.2026 в системі «Електронний Суд» представником відповідача сформовано клопотання про зупинення провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у кримінальному провадженні №72026001210000005 від 16.02.2026.
08.04.2026 через систему «Електронний суд» від представника Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Приміська пасажирська компанія» акціонерного товариства «Українська залізниця», надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів.
Ухвалою суду від 10.04.2026 заяву задоволено. Ухвалено провести судове засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням сервісу підсистеми відеоконференцзв`язку ЄСІТС (ВКЗ).
10.04.2026 представником позивача в системі «Електронний Суд» сформовано заперечення на клопотання про зупинення провадження у справі, яке мотивовано тим, що існування кримінального провадження на стадії досудового розслідування не є підставою для зупинення провадження у цій справі. Предметом розгляду у даній справі є стягнення заборгованості за договором про закупівлю, що підтверджується належними та допустимими доказами і господарський суд має повноваження самостійно встановити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
10.04.2026 представником позивача в системі «Електронний Суд» сформовано відповідь на відзив. Зазначає, що враховуючи договірний характер правовідносин сторін, за наявності чинних умов договору щодо постачання товару, їх обсягу та вартості, висновки перевірки не можуть змінювати умов договору. Прийнявши товар без зауважень та підписавши первинні документи, відповідач підтвердив належне виконання позивачем своїх зобов`язань та погодився з вартістю поставленого товару, а тому підстави для звільнення від оплати відсутні.
15.04.2026 в системі «Електронний Суд» представником відповідача сформовано заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву.
23.04.2026 підготовче засідання відкладено на 07.05.2026.
05.05.2026 в системі «Електронний Суд» представником відповідача сформовано клопотання про приєднання доказу до матеріалів справи, а саме: протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 05.05.2026.
У судовому засіданні 07.05.2026 суд протокольною ухвалою відмовив у задоволенні клопотання про витребування доказів, зупинення провадження у справі, продовжив строк підготовчого провадження у справі, відклав підготовче засідання на 04.06.2026.
Ухвалою суду від 07.05.2026 продовжено строк підготовчого провадження у справі та відкладено підготовче засідання на 04.06.2026 о 11:00 год.
28.05.2026 в системі «Електронний Суд» представником відповідача сформовано клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи, а саме: ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 14.05.2026 у справі №757/26441/26-к та протокол обшуку від 22.05.2026.
Ухвалою суду від 04.06.2026 закрито підготовче провадження у справі №910/3001/26 та призначено справу до розгляду по суті на 18.06.2026.
У судове засідання 18.06.2026 представники сторін приймали участь в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням сервісу підсистеми відеоконференцзв`язку ЄСІТС (ВКЗ).
В судовому засіданні 18.06.2026 оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши надані докази, суд встановив такі фактичні обставини.

02.09.2025 між Акціонерним товариством «Українська залізниця», в особі Заступника директора філії з фінансово-економічних питань філії «Приміська пасажирська компанія» та в особі Заступника директора філії з ремонту філії «Приміська пасажирська компанія» (відповідач, покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Локотраст» (постачальник) було укладено договір № 741/2025-ППКЮ (далі - договір), за умовами п. 1.1 якого постачальник зобов`язався поставити та передати у власність покупцю товар, відповідно до Специфікації № 1 (Додаток 1) та Технічних та якісних характеристик товару, документів з якості та оцінки відповідності товару (Додаток 2), що є невід`ємними частинами цього договору, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити цей товар на умовах цього договору.
Найменування товару: Обшива (кресл. №1500.11.00.037) – ДК 021:2015 – 34630000-2 Частини залізничних або трамвайних локомотивів чи рейкового рухомого складу; обладнання для контролю залізничного руху) (п. 1.2 договору).
Кількість, асортимент, марка, рік виготовлення та виробник товару визначаються у Специфікації №1 (Додаток №1) до цього договору (п. 1.3 договору).
Відповідно до п. 4.1. договору постачальник здійснює поставку товару на умовах DDP Delivery Duty Paid (поставка з оплатою мита) відповідно до «ІНКОТЕРМС» у редакції 2020 року. У випадку наявності розбіжностей між умовами цього договору та Правилами «ІНКОТЕРМС» у редакції 2020 року, умови цього договору матимуть перевагу.
Поставка товару проводиться партіями протягом строку дії договору тільки на підставі наданої письмової рознарядки покупця, яка вважається дозволом на поставку та є підтвердженням готовності покупця до приймання товару. Партією товару вважається обсяг одиниць товару, визначений покупцем у рознарядці, якщо інше не вказано в самій рознарядці. Строк поставки товару - протягом 40 календарних днів з дати надання письмової рознарядки покупцем. Місце поставки товару:. М. Фастів, м. Коростень, м. Нікополь, м. Харків, м. Львів (адреса вказується в рознарядці покупця). Право власності на товар переходить до покупця з дати поставки товару (п. 4.2. договору).
Згідно з п. 4.6. договору, датою поставки товару вважається дата підписання сторонами Акта прийому-передачі товару або видаткової накладної.
У розділі 6 договору сторони погодили, що покупець оплачує поставлений товар за ціною, вказаною у Специфікації № 1 (Додаток 1) до цього договору. Ціна договору становить 9 949 500,00 грн без ПДВ, крім того ПДВ 20% 1 989 900,00 грн, усього з ПДВ 11 939 400,00 грн.
Відповідно до п. 7.2. договору оплата за кожну партію поставленого товару за цим договором проводиться покупцем на 45 календарний день з дати підписання Акта прийому-передачі товару або видаткової накладної за умови реєстрації податкової накладної не пізніше ніж за три календарні дні до дати оплати, визначеної цим пунктом, та оформленої згідно з вимогами законодавства України та відповідно до рахунку-фактури на поставлену партію товару. У випадку, якщо податкова накладна зареєстрована пізніше ніж за 3 календарні дні до дати оплати, визначеної цим пунктом, оплата здійснюється на 5 календарний день з дати реєстрації податкової накладної.
У разі якщо дата оплати припадає на вихідний, святковий, неробочий день, оплата здійснюється на наступний робочий день після вихідного, святкового, неробочого дня (п. 7.2.1 договору).
Як передбачено п. 7.3. договору, покупець здійснює оплату за кожну партію поставленого товару за умови наявності належним чином оформлених документів на відповідну партію товару, а саме:
- підписаного постачальником рахунку-фактури;
- підписаного сторонами Акта прийому-передачі товару або підписаної сторонами видаткової накладної;
- документів про проведення вхідного контролю поставленого товару (акти про фактичну якість і комплектність продукції з підтвердженням відсутності недоліків поставленого товару);
- зареєстрованої податкової накладної у відповідності до вимог законодавства України (якщо постачальник є платником ПДВ).
Сторони відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України встановили, що розмір відповідальності покупця за прострочення виконання грошового зобов`язання за цим договором становить 0,1% річних від простроченої суми грошових зобов`язань за цим договором (п. 9.2 договору).
Строк дії цього договору встановлюється з дати його підписання сторонами до 31.12.2025 (п. 17.1. договору).
Специфікацією №1 сторони погодили поставку обшиви (кресл. №1500.11.00.037) у кількості 1809 шт, ціною за одиницю у розмірі 5500,00 грн, всього без ПДВ – 9 949 500,00 грн
Додатковою угодою №1 від 31.12.2025 до договору про закупівлю метаріально-технічних ресурсів №741/2025-ППКЮ від 02.09.2025 сторони дійшли згоди внести до договору наступні зміни, а саме викласти 6.3 в новій редакції: Ціна договору становить 7 959 600,00 грн без ПДВ, крім того ПДВ 20% 1591 920,00 грн, усього з ПДВ 9 551 520,00 грн.
Виклали Специфікацію у новій редакції: обшива (кресл. №1500.11.00.037) у кількості 1809 шт., ціною за одиницю у розмірі 4400,00 грн, всього без ПДВ – 7 959 600,00 грн.
На виконання умов договору позивачем було поставлено, а відповідачем прийнято товар, що підтверджується видатковими накладними, підписаними повноважними представниками сторін та скріпленими печатками: №135 від 19.11.2025 на суму 422 400,00 (80 шт) з урахуванням коригувальної накладної №135.1 від 31.12.2025; №139 від 19.11.2025 на суму 1 584 000,00 грн (300 шт) з урахуванням коригувальної накладної №139.1 від 3.12.2025; №138 від 19.11.2025 на суму 2 022 240,00 грн (383 шт) з урахуванням коригувальної накладної №138.1 від 31.12.2025; №137 від 19.11.2025 на суму 2 882 880,00 грн (546 шт) з урахуванням коригувальної накладної №137.1 від 31.12.2025.
Таким чином, позивачем поставлено товар у кількості 1309 шт на загальну суму 6 911 520,00 грн.
Доказів здійснення оплати відповідачем отриманого товару матеріали справи не містять.
04.03.2026 позивачем на адресу відповідача надіслана претензія за №1/741/2025-ППКЮ від 04.03.2026 про погашення заборгованості, яка залишена без задоволення.
Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 6 911 520,00 грн., інфляційні збитки 117 979,65 грн, сума 0,1 процентів річних від простроченої суми 1 325,50 грн.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на таке.

Згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Частинами 1, 3, 5 ст. 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.
У відповідності до положень ст.ст. 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
У відповідності до положень ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Частиною першою статті 664 ЦК України передбачено, що обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.
Відповідно до статті 689 ЦК України, покупець зобов`язаний прийняти товар, крім випадків, коли він має право вимагати заміни товару або має право відмовитися від договору купівлі-продажу. Покупець зобов`язаний вчинити дії, які відповідно до вимог, що звичайно ставляться, необхідні з його боку для забезпечення передання та одержання товару, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 691 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.
Статтею 692 ЦК України визначено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
Положеннями статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).
Згідно зі статтею 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Статтею 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Матеріалами справи підтверджено, що на виконання умов договору позивачем було поставлено, а відповідачем прийнято товар, що підтверджується видатковими накладними, підписаними повноважними представниками сторін та скріпленими печатками: №135 від 19.11.2025 на суму 422 400,00 (80 шт) з урахуванням коригувальної накладної №135.1 від 31.12.2025; №139 від 19.11.2025 на суму 1 584 000,00 грн (300 шт) з урахуванням коригувальної накладної №139.1 від 31.12.2025; №138 від 19.11.2025 на суму 2 022 240,00 грн (383 шт) з урахуванням коригувальної накладної №138.1 від 31.12.2025; №137 від 19.11.2025 на суму 2 882 880,00 грн (546 шт) з урахуванням коригувальної накладної №137.1 від 31.12.2025.
Таким чином, позивачем поставлено товар на загальну суму 6 911 520,00 грн.
Видаткові накладні підписані сторонами без будь-яких зауважень.
Доказів здійснення оплати відповідачем за отриманий товар матеріали справи не містять.
Заперечуючи проти позову, відповідач зазначає, що в період з 30.09.2025 по 30.10.2025 Департаментом корпоративної безпеки акціонерного товариства «Українська залізниця» проведено перевірку філії «Приміська пасажирська компанія» АТ «Укрзалізниця» щодо виконання умов вказаного договору, метою якої було: перевірка виконання договору, виявлення порушень з боку відповідальних осіб під час проведення закупівлі та виконання договору, підтвердження ризику нанесення матеріальних збитків товариству.
По результатам проведеної перевірки складений акт від 14.11.2025 №ЦКБ-25/132н, яким встановлено, що ціна договору про закупівлю матеріально-технічних ресурсів від 02.09.2025 №741/2025-ППКЮ є завищеною і зобов`язання за договором виконуються постачальником неналежним чином.
Також по результатам проведеної перевірки проведені оперативні розбори Акта перевірки від 14.11.2025 у філії «Приміська пасажирська компанія» і у виробничому структурному підрозділі моторвагонне депо Фастів-1, про що складені відповідні протоколи.
Водночас, матеріали справи не містять доказів звернення відповідача до позивача з претензіями щодо завищеної ціни чи неналежного виконання.
У постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду 16.10.2018 у справі № 910/23357/17, від 18.02.2020 у справі № 910/7984/16, від 07.12.2021 у справі № 922/3816/19 викладено висновок про те, що «акт ревізії не може змінювати, припиняти договірні правовідносини сторін, зобов`язання, визначені укладеними договорами та які підтверджені відповідним актами передачі-приймання наданих послуг».
У постанові Верховного Суду від 18.10.2018 у справі №917/1064/17 зазначено, що «Акт ревізії не може змінювати, припиняти частково або повністю договірні правовідносини сторін, зобов`язання, визначені договором та підтверджені відповідними актами виконаних робіт. Відтак поданий позивачем акт ревізії фінансово-господарської діяльності сам по собі не може бути достатнім доказом порушення підприємством зобов`язань за договором, що спростовує доводи касаційної скарги. Аналогічну правову позицію викладено в постановах Верховного Суду від 21.05.2018 у справі № 922/2310/17 та від 16.10.2018 у справі № 910/23357/17».
В даному випадку суд зазначає, що Акт Департаменту корпоративної безпеки АТ «Укрзалізниця» є внутрішнім документом компанії, який не припиняє договірні правовідносини сторін.
Також відповідач зазначав, що Головним підрозділом детективів Бюро економічної безпеки України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №72026001210000005 від 16.02.2026 за фактами заволодіння бюджетними коштами службовими особами ТОВ «Локотраст» у період 2024-2025 років, діючи за попередньою змовою із службовими особами ТОВ «Машинобудівний завод «КВІК» і службовими особами АТ «Укрзалізниця» в особливо великих розмірах шляхом зловживання своїм службовим становищем під час постачання товарів та надання послуг АТ «Укрзалізниця», його структурним підрозділом та регіональним філіям за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.
Водночас, здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні не має преюдиційного (заздалегідь установленого) значення для цивільних чи господарських спорів.
Відповідачем не доведено неналежне виконання позивачем своїх зобов`язань за договором, поставку товару неналежної якості, комплектності тощо.
Водночас відповідач прийняв товар без зауважень, не заявивши жодних претензій щодо його кількості, якості або комплектності, чим фактично підтвердив належне виконання позивачем своїх зобов`язань за договором.
Відповідно до п. 7.2. договору оплата за кожну партію поставленого товару за цим договором проводиться покупцем на 45 календарний день з дати підписання Акта прийому-передачі товару або видаткової накладної за умови реєстрації податкової накладної не пізніше ніж за три календарні дні до дати оплати, визначеної цим пунктом, та оформленої згідно з вимогами законодавства України та відповідно до рахунку-фактури на поставлену партію товару. У випадку, якщо податкова накладна зареєстрована пізніше ніж за 3 календарні дні до дати оплати, визначеної цим пунктом, оплата здійснюється на 5 календарний день з дати реєстрації податкової накладної.
У разі якщо дата оплати припадає на вихідний, святковий, неробочий день, оплата здійснюється на наступний робочий день після вихідного, святкового, неробочого дня (п. 7.2.1 договору).
Видаткові накладні підписані сторонами 19.11.2025, коригувальні накладні – 31.12.2025.
При цьому суд зазначає, що коригувальні накладні лише фіксували зміну вартості вже переданого товару, а не змінювали дату самого факту поставки.
Таким чином, оплата за поставлений товар мала здійснюватися у перший робочий день після вихідного – 05.01.2026.
Доказі здійснення оплати за поставлений товар матеріали справи не містять.
Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суми основного боргу у розмірі 6 911 520,00 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Також позивачем нараховано та заявлено до стягнення інфляційні збитки 117 979,65 грн, сума 0,1 процентів річних від простроченої суми 1 325,50 грн.
Згідно із ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Частиною 2 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Сторони відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України встановили, що розмір відповідальності покупця за прострочення виконання грошового зобов`язання за цим договором становить 0,1% річних від простроченої суми грошових зобов`язань за цим договором (п. 9.2 договору).
Суд перевірив наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат та 0,1 % річного, і встановив, що при нарахуванні інфляційних втрат позивач допустив помилку, за розрахунком суду інфляційні втрати становлять 237 481,13 грн, проте оскільки суд не може вийти за межі позовних вимог, ця сума підлягає задоволенню. Розрахунок 0,1% річних здійснено вірно.
Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
За приписами частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідач під час розгляду справи не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги.
Суд відзначає, що у викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.05.2020 у справі № 909/636/16.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.
У рішенні Європейського суду з прав людини "Серявін та інші проти України" вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункті 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 09.12.1994, серія A, № 303-A, п. 29). Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 13.03.2018 Верховного Суду по справі № 910/13407/17.
З огляду на вищевикладене та встановлені фактичні обставини справи, суд надав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмета доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах. При цьому, суд зазначає, що іншим доводам сторін оцінка судом не надається, адже, вони не спростовують встановлених судом обставин, та не впливають на результат прийнятого рішення.
На підставі викладеного, враховуючи доведення позивачем позовних вимог, а відповідачем не представлення суду більш вірогідних доказів, ніж ті, які надані позивачем, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.
Враховуючи положення ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача/
Враховуючи, що суддя Демидов В.О. з 22.06.2026 по 03.07.2026 перебував у відпустці, рішення внесено у перший робочий день.
Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-79, 86, 129, 232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд
ВИРІШИВ:
1. Позовні вимоги задовольнити.
2. Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03150 м. Київ, вул. Єжи Гедройця, буд. 5, код ЄДРПОУ 40075815) в особі філії «Приміська пасажирська компанія» акціонерного товариства «Українська залізниця» (02096, Україна, м. Київ, вулиця Привокзальна, будинок 3, код ЄДРПОУ 45246390) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛОКОТРАСТ» (69036, місто Запоріжжя, бульвар Марії Приймаченко, будинок 10, код ЄДРПОУ 45492680) заборгованість у розмірі 6 911 520 (шість мільйонів дев`ятсот одинадцять тисяч п`ятсот двадцять) грн 00 коп., інфляційні збитки у розмірі 117 979 (сто сімнадцять тисяч дев`ятсот сімдесят дев`ять) грн 65 коп., 0,1 % річних у розмірі 1 325 (одна тисяча триста двадцять п`ять) грн 50 коп. та судовий збір у розмірі 84 369 (вісімдесят чотири тисячі триста шістдесят дев`ять) грн 90 коп.
3. Після набрання рішенням законної сили видати накази.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
З повним текстом рішення можна ознайомитись у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою:http://reyestr.court.gov.ua/.
Повний текст рішення складено та підписано 06.07.2026

Суддя Владислав ДЕМИДОВ