Провадження № 2/522/3221/26
Справа № 522/24980/25-Е

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 червня 2026 року     м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси 
у складі: судді - Бондар В.Я.,
за участю секретаря судового засідання - Смокова А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа – Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району, про позбавлення батьківських прав,
ВСТАНОВИВ:
Позивач 14.11.2025 звернулася до Приморського районного суду м.Одеси з позовом до ОСОБА_2 , третя особа – Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району, про позбавлення батьківських прав.
Позовні вимоги мотивовані тим, що сторони проживали в Автономній Республіці Крим, звідки позивачка з сином виїхала у 2015 році, після чого батько з сином не спілкується, жодним чином не виконує свої обов`язки, має велику заборгованість зі сплати аліментів. Чоловік позивачки ОСОБА_3 має намір усиновити сина ОСОБА_4 , тому виникла необхідність у зверненні до суду з цим позовом.
На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа надійшла у провадження судді Донцову Д.Ю.
На виконання розпорядження № 1891/25 керівника апарату Приморського районного суду м. Одеси Шараг А.О. від 04.12.2025, протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 522/24980/25 передано для розгляду головуючому судді Павлик І.А.
Ухвалою від 18.12.2025 провадження у справі відкрите, справу призначено до розгляду у порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання.
В результаті проведеного підготовчого засідання 24.02.2026 було закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті.
На підставі службової записки помічника судді ОСОБА_5 – Бубнової Н. В. щодо проведення повторного автоматизованого розподілу цивільної справи, на виконання Рішення зборів суддів Приморського районного суду м. Одеси від 20.03.2026 за резолюцією керівника апарату суду та з метою дотримання розумних строків розгляду справи, по справі проведено 03.04.2026 повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями, в результаті якого справа надійшла у провадження судді Бондаря В.Я.
У період з 06.04.2026 по 10.04.2026 суддя Бондар В.Я. перебував на навчанні, а з 13.04.2026 по 17.04.2026 – у відпустці, у зв`язку з чим справа передана судді наступного робочого дня - 20.04.2026.
Ухвалою від 20.04.2026 справа прийнята до провадження судді Бондаря В.Я. та призначена до розгляду в загальному позовному провадженні зі стадії розгляд справи по суті з призначенням судового засідання на 18.05.2026.
У судовому засіданні 18.05.2026 представник позивача Булдигіна М.С., яка брала участь у засіданні в режимі відеоконференції, просила задовольнити позов.
Відповідач та третя особа у судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду повідомлені належним чином. Представник органу опіки та піклування РА Запорізької міської ради по Шевченківському районі Лілія Парфенюк 27.03.2026 засобами поштового зв`язку без накладення електронного підпису подала до суду заяву про проведення судового засідання без її участі, з урахуванням прав та інтересів дитини, а також враховуючи висновок органу опіки та піклування.
Згідно ч.1 ст. 244 ЦПК України після судових дебатів суд оголошує про перехід до стадії ухвалення судового рішення та час його проголошення в цьому судовому засіданні. У виняткових випадках залежно від складності справи суд може відкласти ухвалення та проголошення судового рішення на строк не більше десяти днів з дня переходу до стадії ухвалення судового рішення, оголосивши дату та час його проголошення.
У судовому засіданні 18.05.2026 суд перейшов до стадії ухвалення рішення та оголосив, шо проголошення судового рішення відбудеться 01.06.2026 о 11:45 год.
Відповідачем відзив не поданий, поважності причин його не подачі відповідач суду не повідомив, тому відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.
Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, оцінивши наявні докази, дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у батьків ОСОБА_2 та ОСОБА_6 народився син ОСОБА_4 , про що свідчить витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження. Відомості про батька записані відповідно до ст.126 СК України, тобто за заявою сторін.
Хортинським районним судом м.Запоріжжя 09 березня 2016 року ухвалено заочне рішення у справі №337/366/16-ц, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_7 аліменти на утримання ОСОБА_4 у розмірі 2 000 грн щомісячно.
17.04.2018 Відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Запорізькій області відкрито виконавче провадження №56203583 щодо виконання виконавчого листа №337/366/16-ц віл 09.03.2016.
Заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів станом на 13.11.2025 становить 236 000 грн, про що вказано у довідці про наявність заборгованості зі сплати аліментів.
ОСОБА_6 17.08.2019 уклала шлюб з ОСОБА_3 , в результаті чого змінила прізвище на ОСОБА_1 , про що свідчить свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 .
ОСОБА_2 навчанням сина ОСОБА_8 у школі не цікавиться, про що вказано у характеристиці учня 6-А класу КЗ «Опорний заклад загальної середньої освіти «Престиж» Гуляйпільської міської ради».
Згідно довідки КНП «Гуляйпілського ЦПМСД» ГМР від 24.10.2024 на щеплення ОСОБА_4 приводить мати.
Згідно ч.ч. 4, 5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Згідно висновку органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району №5205/01-34/22.01-122 від 16.01.2026, орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_2 по відношенню до малолітнього ОСОБА_4 .
Висновок органу опіки та піклування має рекомендаційний характер для суду та як доказ підлягає дослідженню й оцінці судом на основі всіх наявних в матеріалах справи доказів у їх сукупності та взаємозв`язку (постанови Верховного Суду від 26 липня 2021 року у справі № 638/15336/18, провадження № 61-13690св20; від 07 лютого 2022 року у справі № 759/3554/20, провадження № 61-1544св21; від 10 листопада 2023 року у справі № 401/1944/22, провадження № 61-10115св23; від 15 листопада 2023 року у справі № 932/2483/21, провадження № 61-5203св23).
Висновок Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району має рекомендаційний характер та не містить доказів того, що відповідач ухиляється від здійснення батьківських обов`язків, наданий лише на підставі тверджень позивачки, а тому сам по собі не може бути підставою для позбавлення відповідача батьківських прав.
Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.
Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Відповідно до ст. 153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.
Відповідно до ст.141 СК України мати та батько мають рівні права та обов`язки по відношенню до дитини. 
Згідно ст. 142 СК України, діти мають рівні права та обов`язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою.
Відповідно до ст. 157 СК України, той з батьків, що проживає окремо від дитини, зобов`язаний приймати участь в її вихованні та має право та особисте спілкування з нею. Крім того, той із батьків, з ким проживає дитина, не має права чинити перешкоди тому із батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та приймати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
Відповідно до ст.ст. 11,15 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей.
Частиною першою ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991 року, набула чинності 27.09.1991 року) передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Згідно ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.
Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.) що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Суду не надано доказів того, що ОСОБА_2 обізнаний про стягнення з нього аліментів, однак свідомо ухиляється від їх сплати. Не з`явлення батька до школи чи лікарні за місцем проживання дитини з матір`ю не свідчать про ухилення від виконання батьківських обов`язків.
В матеріалах справи відсутні дані, які б негативно характеризували відповідача як особистість чи члена суспільства.
Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків.
Саме по собі перебування особи на тимчасово окупованій території України, про що вказує позивачка, не є підставою для позбавлення батьківських прав.
Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину вже несе в собі негативний вплив на свідомість дитини, та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини.
Таким чином, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків.
Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 29 квітня 2020 року у справі № 522/10703/18, від 13 квітня 2020 року у справі № 760/468/18, від 11 березня 2020 року у справі № 638/16622/17, від 02 жовтня 2019 року у справі № 461/7387/16-ц, від 08 травня 2019 року, у справі № 409/1865/17-ц. Судова практика щодо застосування положень статті 164 СК України є сталою.
Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.
Ураховуючи викладене, за відсутності висновку органу опіки та піклування, суд на підставі належним чином оцінених доказів, дійшов висновку про те, що передбачених частиною першою статті 164 СК України підстав для позбавлення відповідача батьківських прав немає. 
Отже, на підставі всебічно оцінених доказів, суд дійшов висновку про не обґрунтованість позовних вимог, тому відмовляє у задоволенні позову ОСОБА_1 .
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1, 2, 5, 11, 76-80, 81, 89, 241, 258, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд 
УХВАЛИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 (РНКОПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ), третя особа – Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради (код ЄДРПОУ 37573885, м.Запоріжя, провсп. Моторобудівників, буд.34) по Шевченківському району, про позбавлення батьківських прав – залишити без задоволення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення до Одеського апеляційного суду.
Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення суду складено 01 червня 2026 року.

Суддя:          В.Я.Бондар