ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2026 року
м. Київ
справа № 757/27669/25-к
провадження № 51-4234 км 25
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника (у режимі відеоконференції) ОСОБА_6 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора ОСОБА_7 на ухвалу Київського апеляційного суду від 19 серпня 2025 року про повернення апеляційної скарги.
Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Печерського районного суду м. Києва від 20 червня 2025 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 Кримінального кодексу України (далі - КК України), та призначено йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Дарницького районного суду м. Києва від 11 липня 2024 року та Печерського районного суду м. Києва від 07 листопада 2024 року і призначено ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць.
Прокурор, не погоджуючись із вказаним вироком місцевого суду, звернувся із апеляційною скаргою.
Київський апеляційний суд ухвалою від 31 липня 2025 року апеляційну скаргу прокурора Печерської окружної прокуратури м. Києва на вирок Печерського районного суду м. Києва від 20 червня 2025 року залишив без руху та надав строк, тривалістю 5 днів з дня отримання ухвали, для усунення недоліків, вказаних у мотивувальній частині ухвали.
Ухвалою від 19 серпня 2025 року Київський апеляційний суд повернув прокурору Печерської окружної прокуратури м. Києва апеляційну скаргу на вирок Печерського районного суду м. Києва від 20 червня 2025 року. 
Вимоги та узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу
У касаційній скарзі прокурор ОСОБА_7 , посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. У мотивування доводів поданої касаційної скарги зазначає, що на виконання вимог ухвали суду апеляційної інстанції, якою залишено її апеляційну скаргу без руху, вона подала нову апеляційну скаргу із дотриманням вказівок суду та усунула відповідні недоліки. 
Вказує, що апеляційний суд своє рішення про повернення апеляційної скарги прокурору належним чином не обґрунтував та порушив вимоги статей 396, 399 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України). Зауважує, що оскаржувана ухвала апеляційного суду також не відповідає приписам ст. 370 КПК України.
Заперечень на касаційну скаргу прокурора до Верховного Суду не надходило.
Позиції учасників судового провадження
Прокурор у судовому засіданні підтримав касаційну скаргу і просив її задовольнити.
Захисник заперечував проти задоволення касаційної скарги сторони обвинувачення і залишити рішення апеляційного суду без зміни.
Мотиви Суду
Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи, наведені в касаційній скарзі, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла таких висновків.
Відповідно до ст. 438 КПК України підставою для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Статтею 412 КПК України передбачено, що істотними є такі порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Згідно зі ст. 370 та ч. 2 ст. 418 КПК України ухвала суду апеляційної інстанції повинна бути законною, обґрунтованою і вмотивованою. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до ч. 1 ст. 399 КПК України суддя-доповідач, встановивши, що апеляційну скаргу на вирок чи ухвалу суду першої інстанції подано без додержання вимог, передбачених ст. 396 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення апеляційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки скарги і встановлюється достатній строк для їх усунення, який не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала апеляційну скаргу. Копія ухвали про залишення апеляційної скарги без руху невідкладно надсилається особі, яка подала апеляційну скаргу.
За положеннями пункту 1 ч. 3 ст. 399 КПК України апеляційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки апеляційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
Як убачається з оскарженого судового рішення, Київський апеляційний суд ухвалою від 31 липня 2025 року залишив без руху апеляційну скаргу прокурора Печерської окружної прокуратури м. Києва на вирок Печерського районного суду м. Києва від 20 червня 2025 року, зазначивши про суперечливість доводів апеляційної скарги прокурора, викладених в прохальній та мотивувальній її частині, та встановив строк на усунення виявлених недоліків - 5 днів з дня отримання ухвали.
На виконання вимог зазначеної ухвали 15 серпня 2025 року до апеляційного суду надійшла апеляційна скарга прокурора ОСОБА_7 у новій редакції.
Водночас Київський апеляційний суд, дійшов висновку про те, що прокурором не усунуті недоліки, які були зазначені в ухвалі від 31 липня 2025 року, та на підставі п. 1 ч. 3 ст. 399 КПК України повернув апеляційну скаргу прокурора.
Так, своє рішення апеляційний суд мотивував тим, що в новій редакції апеляційної скарги прокурор не конкретизує належним чином вимоги апеляційної скарги, а саме просить апеляційний суд постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч. 4 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на 7 років, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Дарницького районного суду м. Києва від 11 липня 2024 року та Печерського районного суду м. Києва від 07 листопада 2024 року призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років.
Разом із тим, за приписами ч. 1 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Отже, апеляційний суд у своєму рішенні обґрунтовано зазначив, що прокурор фактично повторно порушує питання про необхідність призначення обвинуваченому остаточного покарання за сукупністю вироків із застосуванням принципу часткового складання покарань, однак розмір остаточного покарання просить визначити у тому ж розмірі, як і покарання за вчинене ОСОБА_8 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 186 КК України.
У зв`язку з цим, суддя апеляційного суду дійшов слушного висновку про те, що прокурором в повній мірі не було виконано вимоги ухвали апеляційного суду від 31 липня 2025 року, та не приведено прохальну частину апеляційної скарги у відповідність до вимог законодавства, що є перешкодою для відкриття апеляційного провадження.
Тож, суддя апеляційного суду, встановивши, що прокурор не усунув недоліків апеляційної скарги, залишеної без руху, та, керуючись положеннями п. 1 ч. 3 ст. 399 КПК України, обґрунтовано прийняв рішення про повернення прокурору його апеляційної скарги.

З огляду на викладене, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які би перешкодили чи могли перешкодити апеляційному суду ухвалити законне й обґрунтоване судове рішення, колегією суддів не встановлено, а ухвала апеляційного суду є належним чином обґрунтованою та вмотивованою і відповідає вимогам статей 370 КПК України.
Керуючись статтями 376, 433, 434, 436, 441, 442 КПК України, Суд
ухвалив:
Ухвалу Київського апеляційного суду від 19 серпня 2025 року про повернення апеляційної скарги залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора ОСОБА_7 - без задоволення.
Постанова Верховного Суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3