ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Львів
11 травня 2026 року	справа № 380/1107/26	

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кондратюк Ю.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Шевченківського відділу соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, – 
У С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до Шевченківського відділу соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради (далі – відповідач), у якому просить:
- визнати протиправною бездіяльність Шевченківського відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради щодо не встановлення моїм дітям, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , статусу особи «член сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни та видати посвідчення встановленого зразка;
- зобов`язати Шевченківський відділ соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради встановити моїм дітям, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 статус особи «член сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни та видати мені посвідчення встановленого зразка.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що є вдовою ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , від шлюбу з яким є 2 неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 30.09.2025 у справі № 380/7001/25 позов ОСОБА_1 до Шевченківського відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії задоволено повністю. Визнано протиправними дії Шевченківського відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради щодо відмови у видачі ОСОБА_1 посвідчення «Член сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни» встановленого зразка та встановлені статусу особи, на яку поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Зобов`язано Шевченківського відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту туманітарної політики Львівської міської ради встановити ОСОБА_1 статус особи на яку поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та видати посвідчення «Член сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни» встановленого зразка.
Позивач звернулася до відповідача із заявою, в якій просила встановити дітям, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , статус особи член сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни та видати посвідчення встановленого зразка. Листом від 19.12.2025 № 260310-вих-183971 відповідач відмовив у задоволенні заяви позивача, що призвело до звернення до суду.
Ухвалою судді від 26.01.2026 позовну заяву залишено без руху.
Ухвалою судді від 23.02.2026 відкрито провадження у цій справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
10.03.2026 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого вважає позовні вимоги необґрунтованими та просить у задоволенні позовних вимог відмовити, з таких підстав.
Зазначає, що позивач, ОСОБА_1 звернулася до Шевченківського відділу соціального захисту із заявою про встановлення статусу члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни для неповнолітніх дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відповідно до ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та видачу відповідного посвідчення, у зв`язку зі смертю ОСОБА_4 .
Цей пункт поширюється виключно на дружину (чоловіка) померлих осіб з інвалідністю внаслідок Другої світової війни, а також дружина (чоловік) померлих учасників війни і бойових дій, партизанів і підпільників, визнаних за життя особами з інвалідністю від загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин, які не одружилися вдруге.
Постановою №37, виданою ДУ «ТМО МВС України по Львівській області від 02.08.2024, встановлено, що захворювання ОСОБА_4 «Гіпертонічна хвороба ІІ Стадія, ступінь 2, ризик високий, ІХС, стенокардія напруги ФК ІІ. Атеросклеротичний кардіосклероз СН І ст.», яке ускладнилось: «Ішемічна кардіоміопатія. Серцева недостатність», що призвело до смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), Так, пов`язані з проходженням служби в поліції.
Дана підстава встановлення статусу «член сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни» не підпадає під жоден пункт ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
А отже, відповідно до чинного Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» відсутні будь-які підстави встановлення статусу член сім`ї загиблого (помелого) ветерана війни для дітей ОСОБА_1 – ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , відповідно до ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а Шевченківський відділ соціального захисту діяв у межах наданих йому повноважень.
З`ясувавши обставини, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Позивач – ОСОБА_1 була дружиною померлого ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 та свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 .
Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_3 ОСОБА_4 був особою з інвалідністю 3 групи і мав право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - осіб з інвалідністю внаслідок війни.
Постановою №37, виданою ДУ «ТМО МВС України по Львівській області від 02.08.2024, встановлено, що захворювання ОСОБА_4 «Гіпертонічна хвороба ІІ Стадія, ступінь 2, ризик високий, ІХС, стенокардія напруги ФК ІІ. Атеросклеротичний кардіосклероз СН І ст.», яке ускладнилось: «Ішемічна кардіоміопатія. Серцева недостатність», що призвело до смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), Так, пов`язані з проходженням служби в поліції. 
Позивач звернулася до Шевченківського відділу соціального захисту із заявою про встановлення статусу члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни для неповнолітніх дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та видачу відповідного посвідчення, у зв`язку зі смертю ОСОБА_4 . 
До заяви позивач долучила: копію паспорту, копію свідоцтва про народження ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , копію свідоцтва про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , копію свідоцтва про шлюб, копію свідоцтва про смерть, копію довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ №728223, копію посвідчення серії НОМЕР_3 від 07.11.2019; копію свідоцтва про хворобу №181; копію лікарського свідоцтва про смерть №1303; копію довідки від 31.10.2016 №2605/12-1580Є; копію постанови №37 ДУ «ТМО МВС України по Львівській області», що сторонами не заперечується.
Відповідно до свідоцтв про народження ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є дітьми позивача та ОСОБА_4 .
Листом від 19.12.2025 № 260310-вих-183971 позивачу відмовлено у наданні статусу члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни дітям ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , оскільки захворювання, яке призвело до смерті ОСОБА_4 , пов`язане з проходженням служби в поліції, не є підставою для встановлення, статусу члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни та видачі відповідного посвідчення.
Вважаючи відмову відповідача протиправною, позивач звернулася до суду з цим позовом.
Змістом спірних правовідносин є підстави надання статусу члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни.
До вказаних правовідносин суд застосовує такі положення законодавства та робить висновки по суті спору.
Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 5 Закону № 3551-ХІІ встановлено, що учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час. Перелік підрозділів, що входили до складу діючої армії, та інших формувань визначається Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до статті 10 Закону № 3551-ХІІ до сімей загиблих (померлих) ветеранів війни належать:
1) сім`ї осіб, зазначених у статтях 6 і 7 цього Закону, які загинули (пропали безвісти) або померли внаслідок травми (поранення, контузії, каліцтва), одержаних під час захисту Батьківщини або виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), а також внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті або одержаного в період проходження військової служби (у тому числі на території інших держав) під час воєнних дій та конфліктів;
сім`ї військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу, які призивалися на збори військовозобов`язаних Міністерства оборони, органів внутрішніх справ і державної безпеки колишнього Союзу РСР і загинули (померли) під час виконання завдань по охороні громадського порядку при надзвичайних ситуаціях, пов`язаних з антигромадськими проявами;
сім`ї загиблих під час Другої світової війни осіб із числа особового складу груп самозахисту об`єктових та аварійних команд місцевої протиповітряної оборони, а також сім`ї загиблих внаслідок бойових дій працівників госпіталів, лікарень та інших медичних закладів;
сім`ї осіб, які загинули або померли внаслідок поранень, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у Революції Гідності, а також сім`ї осіб, яким посмертно присвоєно звання Герой України за громадянську мужність, патріотизм, героїчне відстоювання конституційних засад демократії, прав і свобод людини, самовіддане служіння Українському народові, виявлені під час Революції Гідності.
Дія абзацу четвертого цього пункту не поширюється на сім`ї працівників міліції, осіб, які проходили службу в правоохоронних органах спеціального призначення, військовослужбовців внутрішніх військ, Збройних Сил України та інших військових формувань, які загинули або померли внаслідок поранень, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних при виконанні службових обов`язків, пов`язаних з подіями Революції Гідності.
До членів сімей загиблих (померлих) ветеранів війни, зазначених у цій статті, належать:
батьки;
один з подружжя, який не одружився вдруге, незалежно від того, виплачується йому пенсія чи ні;
діти, які не мають (і не мали) своїх сімей;
діти, які мають свої сім`ї, але стали особами з інвалідністю до досягнення повноліття;
діти, обоє з батьків яких загинули або пропали безвісти;
утриманці загиблого (померлого), яким у зв`язку з цим виплачується пенсія;
2) дружина (чоловік) померлих осіб з інвалідністю внаслідок Другої світової війни, а також дружина (чоловік) померлих учасників війни і бойових дій, партизанів і підпільників, визнаних за життя особами з інвалідністю від загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин, які не одружилися вдруге.
На дружин (чоловіків) померлих осіб з інвалідністю внаслідок війни, учасників бойових дій, партизанів, підпільників і учасників війни, нагороджених орденами і медалями колишнього Союзу РСР за самовіддану працю і бездоганну військову службу, визнаних за життя особами з інвалідністю, чинність цієї статті поширюється незалежно від часу смерті особи з інвалідністю;
3) дружина (чоловік), які не одружилися вдруге, батьки, неповнолітні діти померлих учасників бойових дій, партизанів, підпільників, військовослужбовців та учасників війни, які проходили службу у військових підрозділах, частинах, штабах і установах, що входили до складу діючої армії в період Другої світової війни та війни 1938-1939 років з імперіалістичною Японією, нагороджених за бойові дії державними нагородами та орденами і медалями колишнього Союзу РСР (крім ювілейних);
4) діти померлих учасників бойових дій, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти у закладах професійної, фахової передвищої та вищої освіти, до закінчення цих закладів освіти, але не довше ніж до досягнення ними 23 років.
Частиною першою статті 18 Закону № 3551-XII передбачено, що ветеранам війни вручаються посвідчення та нагрудні знаки. Порядок виготовлення та видачі посвідчень і знаків встановлюється Кабінетом Міністрів України та міжнародними договорами, в яких бере участь Україна.
Відповідно до п. 2 Порядку видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 302 від 12 травня 1994 року (далі - Порядок № 302), посвідчення ветерана - один із таких документів у паперовій формі, виданий за бажанням особи, щодо якої створено реєстрову інформацію про наданий відповідний статус згідно із статтями 6-10-1 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”, яку внесено до Єдиного державного реєстру ветеранів війни: посвідчення учасника бойових дій; посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни; посвідчення учасника війни; посвідчення члена сім`ї загиблого; посвідчення члена сім`ї загиблого Захисника чи Захисниці України. Інші терміни вживаються у значенні, наведеному в Законі.
Згідно з п. 7 Порядку № 302 визначено, що членам сімей загиблих (померлих) ветеранів війни, зазначеним у статті 10 Закону, та членам сімей загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України, зазначеним у статті 10-1 Закону, за їх бажанням видається посвідчення члена сім`ї загиблого, посвідчення члена сім`ї загиблого Захисника чи Захисниці України відповідно.
Дітям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 статті 10 і статті 10-1 Закону, видається посвідчення члена сім`ї загиблого, посвідчення члена сім`ї загиблого Захисника чи Захисниці України відповідно, а після досягнення ними 18-річного віку у посвідчення (на правій внутрішній стороні) вклеюється новий бланк, який продовжує строк дії посвідчення на наступний рік за умови їх належності до категорій осіб, зазначених у пункті 1 статті 10 і статті 10-1 Закону.
Нагрудний знак особам, зазначеним у цьому пункті, не видається.
Відповідно до ст. 7 Закону № 3551-XII до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать особи з числа військовослужбовців діючої армії та флоту, партизанів, підпільників, працівників, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків) чи пов`язаних з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з`єднаннях, підпільних організаціях і групах та інших формуваннях, визнаних такими законодавством України, в районі воєнних дій, на прифронтових дільницях залізниць, на спорудженні оборонних рубежів, військово-морських баз та аеродромів у період громадянської та Другої світової воєн або з участю в бойових діях у мирний час.
До осіб з інвалідністю внаслідок війни належать також особи з інвалідністю з числа: осіб начальницького і рядового складу органів Міністерства внутрішніх справ і органів Комітету державної безпеки колишнього Союзу РСР, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України та інших військових формувань, які стали особами з інвалідністю внаслідок травми (поранення, контузії, каліцтва) або захворювання, одержаних під час виконання службових обов`язків, ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, участі у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, інших уражень ядерними матеріалами.
Отже, у разі наявності документа, що підтверджує причинний зв`язок загибелі (смерті) із виконанням службових обов`язків, статус члена сім`ї померлого ветерана війни, згідно з абзацом першим пункту 1 статті 10 Закону, можливо встановити, якщо загиблому (померлому) за життя було надано статус учасника бойових дій (стаття 6 Закону) або статус особи з інвалідністю внаслідок війни (стаття 7 Закону).
Cудом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_4 був особою з інвалідністю 3 групи і мав право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - осіб з інвалідністю внаслідок війни.
Відповідно до свідоцтв про народження ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є дітьми ОСОБА_4 .
Оскільки померлий батько ОСОБА_4 визнаний за життя особою з інвалідністю третьої групи та мав право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни, суд дійшов висновку, що відповідно до вимог пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту» його діти мають право на встановлення статусу члена сім`ї померлого ветерана війни та отримання посвідчення.
Враховуючи вказане, суд відхиляє доводи, вказані у Листі від 19.12.2025 № 260310-вих-183971, яким позивачу відмовлено у наданні статусу члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни дітям ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , про те, що захворювання, яке призвело до смерті ОСОБА_4 , пов`язане з проходженням служби в поліції, не є підставою для встановлення, статусу члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни та видачі відповідного посвідчення, оскільки вказане спростовується аналізом законодавства та матеріалами справи.
Таким чином, суд дійшов висновку, що ефективним способом захисту порушених прав позивача є визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у видачі дітям ОСОБА_1 - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 посвідчень «Член сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни» встановленого зразка та встановленні статусу осіб, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та зобов`язати видати посвідчення «Член сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни» встановленого зразка та встановити статус осіб, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Суд дійшов висновку, що поведінка відповідача не відповідає визначеним ч. 2 ст. 2 КАС України критеріям законності та обґрунтованості, тому позов підлягає задоволенню.
Оцінюючи зібрані у справі докази в сукупності та мотиви суду щодо кожної з позовних вимог, суд дійшов висновку, що позов потрібно задовольнити повністю.
Відповідно до ст. 139 КАС України на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути сплачений судовий збір.
Керуючись статтями 2, 8-10, 72-77, 90, 139, 241-246, 293, 295 КАС України, суд, -
У Х В А Л И В:
1 Позов задовольнити повністю.
2. Визнати протиправними дії Шевченківського відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради щодо відмови у видачі дітям ОСОБА_1 - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідчень «Член сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни» встановленого зразка та встановленні статусу осіб, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
3. Зобов`язати Шевченківський відділ соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради встановити дітям ОСОБА_1 - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , статус осіб, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та видати посвідчення «Член сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни» встановленого зразка.
4. Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Шевченківського відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради сплачений судовий збір в сумі 1331 (одна тисяча триста тридцять одна) гривня 20 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відповідно до ст. 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Інформація про учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_4 ) в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . 
Відповідач: Шевченківський відділ соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради (79009, вул. Липинського, 11, м. Львів, Львівська область; ЄДРПОУ 25261380).

Повне рішення суду складено 11.05.2026.

  Суддя	  Кондратюк Юлія Степанівна