Справа № 991/2353/26
Провадження №11-сс/991/265/26

ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
АПЕЛЯЦІЙНА ПАЛАТА
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2026 року           м. Київ

Колегія суддів Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
за участю: 
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції з власних технічних засобів),
захисника ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції з власних технічних засобів),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 16 березня 2026 року про арешт майна в межах кримінального провадження № 12022040000000519 від 26 вересня 2022 року, 
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 16 березня 2026 року частково задоволено клопотання прокурора, накладено арешт на майно підозрюваного ОСОБА_7 , а саме: частину садового будинку загальною площею 89,4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер 3054926012100); земельну ділянку площею 0,04 га з кадастровим номером 1223285500:01:302:0044 (реєстраційний номер 3051137512232); частину квартири загальною площею 149,1 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер 1522865); частину від 51% статутного капіталу у ТОВ «МК ДНЕПР» (код ЄДРПОУ 35114066) (розмір частки 51 000 грн).
Своє рішення слідчий суддя обґрунтував можливістю накладення арешту на зазначене в клопотанні майно з метою забезпечення його конфіскації як виду покарання.
Не погоджуючись з вказаним рішенням стороною захисту подана апеляційна скарга з проханням вищевказане рішення слідчого судді скасувати, відмовити у задоволенні клопотання прокурора в повному обсязі. В обґрунтування скарги захисник зазначав, що майно на яке прокурор просить накласти арешт придбано до подій, що розслідуються в кримінальному провадження, а сам арешт є неспівмірним із розміром шкоди, встановленим у кримінальному провадженні. 
В судовому засіданні захисник апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі, просив її задовольнити та скасувати ухвалу слідчого судді, відмовивши у задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на майно  ОСОБА_7 . 
Належним чином повідомлений про час та місце судового засідання ОСОБА_7 до суду не з`явився, що не є перешкодою апеляційному розгляду згідно ст.405 КПК України. 
Прокурор проти задоволення апеляційної скарги заперечував, вважав рішення слідчого судді законним та обґрунтованим.
Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. 
За ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, віднесено і засади недоторканості права власності. Згідно з вимогами ст.16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення ухваленого в порядку, передбаченому КПК України.
Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Згідно положень ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
На переконання колегії суддів, слідчий суддя під час розгляду клопотання прокурора про накладення арешту на майно дотримався вказаних вимог закону.
Як вбачається з матеріалів провадження і встановлено слідчим суддею, НАБУ проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 12022040000000519 від 26 вересня 2022 року щодо обставин заволодіння грошовими коштами ДП «ВО Південмаш». 
За версією сторони обвинувачення, своїми умисними діями перший заступник генерального директора з економіки та фінансів ДП «ВО Південмаш» ОСОБА_8 за пособництва ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , шляхом забезпечення укладання та виконання договору від 20 квітня 2022 роу № 48/232-6 щодо постачання алюмінієвого прокату за завищеними цінами вчинили розтрату грошових коштів ДП «ВО Південмаш» на користь ТОВ «МЕТАЛ-КОМПЛЕКТ ДНЕПР» на суму 19 690 58, 16 грн. 
Вказаний розмір надлишково перерахованих коштів підтверджується висновком експерта за результатами проведення судової економічної експертизи від 01.07.2024 № СЕ-19/105-24/3479-ЕК (т.3 а.с.110-124). 
12 березня 2026 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 27, ч.5 ст. 191 КК України. 
Згідно з доводами апеляційної скарги захисником питання обґрунтованості підозри ОСОБА_7 не оскаржувалось. 
Правовою підставою для арешту зазначеного у клопотанні прокурора майна є п.3 ч. 2 ст. 170 КПК України - арешт з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.
Як вбачається з оскаржуваної ухвали, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для накладення арешту на земельну ділянку та частину зазначеного в клопотанні майна, яке належить ОСОБА_7 на праві спільної сумісної власності подружжя, з чим погоджується і колегія суддів.
Відповідно до ч.5 ст.170 КПК у випадку, передбаченому п.3 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
Згідно з санкцією ч.5 ст. 191 КК України за вчинення відповідного кримінального правопорушення ОСОБА_7 може бути призначене покарання у виді конфіскації майна. 
За таких обставин колегія суддів переконана, що додані до клопотання прокурора матеріали свідчать про наявність правових підстав для накладення арешту на наведене в ухвалі слідчого судді майно з метою забезпечення його можливої конфіскації як виду покарання, оскільки ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, санкція якого передбачає можливу конфіскацію всього належного йому майна як вид додаткового покарання. При цьому колегія суддів погоджується, що у випадку незастосування відповідного заходу забезпечення кримінального провадження останній може вживати активних заходів з метою приховування чи відчуження зазначеного майна на користь інших осіб, що виправдовує таке втручання у права та інтереси власника майна. Негативних наслідків від застосування відповідного заходу забезпечення кримінального провадження колегією суддів не встановлено.
На переконання колегії, оскаржувана ухвала слідчого судді постановлена у відповідності до вимог чинного законодавства, із з`ясуванням усіх обставин, які мають значення для вирішення справи, а відтак вважає постановлене рішення законним і обґрунтованим та не вбачає підстав для його скасування.
На підставі наведеного, керуючись статтями 170, 171, 173, 309, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 16 березня 2026 року, постановлену в межах кримінального провадження № 12022040000000519 від 26 вересня 2022 року, про арешт майна ОСОБА_7 , залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника - без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий      ОСОБА_1 

Судді    ОСОБА_2 
ОСОБА_3