Справа №751/6312/26 
Провадження №2-о/751/146/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 червня 2026 року       місто Чернігів
Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а
в складі: головуючого - судді Овсієнко Ю. К. 
за участю секретаря Соколовського В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Чернігові цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Чернігівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Чернігівському районі Чернігівської області Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, 

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою, в якій просить встановити факт смерті громадянки України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: село Олешня, Ріпкинського району, Чернігівської області, дата смерті - ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце смерті: Україна, Луганська область, м. Луганськ, причина смерті: інфаркт міокарда.
Заявлені вимоги заявник обґрунтовує тим, що вона, ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Через бойові дії вона перемістилась до міста Чернігів, де була взята на облік внутрішньо переміщених осіб. ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Луганськ померла її мати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На момент смерті вона проживала разом з матір`ю та доглядала її. Після смерті матері нею було отримано лікарське свідоцтво про смерть, де було зазначено причину смерті: інфаркт міокарда. На підставі вказаного Лікарського свідоцтва про смерть було проведено реєстрацію смерті її матері, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_1 від 24.04.2024 року, виданим Ленінським відділом записів актів цивільного стану м. Луганська департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції утвореного окупаційною владою рф ІНФОРМАЦІЯ_3 , яке на даний час не має юридичної сили. Лікарське свідоцтво про смерть після реєстрації смерті їй не повернули. Свідоцтво про смерть Серія НОМЕР_1 від 24.04.2024 року видано установою на території міста Луганськ, тобто на тимчасово окупованій території України. У зв`язку з цим наявний документ не може бути прийнятий відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті, відповідно до підпункту 1 пункту 1 статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Підтвердження факту смерті ОСОБА_2 є необхідним, адже дозволить реалізувати право на реєстрацію смерті та отримання свідоцтва про смерть на території України, де органи влади здійснюють свої повноваження, а також для реалізації її спадкових прав після смерті матері. 
У судове засідання заявник не з`явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити.
Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, про час та місце його проведення повідомлений у встановленому порядку.
Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.
На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України у відсутності учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.
За змістом ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.
99400005 Ленінським відділом ЗАГС м. Луганська департаменту ЗАГС Міністерства юстиції «Луганської Народної Республіки» 24.04.2024 року було видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 , в якому зазначено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка: Україна, Чернігівська область, Ріпкинський район, село Олешня, померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце смерті – «Луганська Народна Республіка» м. Луганськ, актовий запис про смерть №17024994000050041300.
Відповідно до положень ст. 49 Цивільного кодексу України, смерть фізичної особи є актом цивільного стану та підлягає державній реєстрації відповідно до закону.
Згідно ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.
Згідно п. 8 ч. 1 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.
Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин.
Згідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території.
Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» зі змінами, м. Луганськ Луганської області входить до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.
Відповідно до наказу Міністерства розвитку громад та території України від 28.02.2025 року №376 «Про затвердження Переліку територій на який ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» з 07.04.2014 року населені пункти Луганської міської територіальної громади Луганської області, у тому числі місто Луганськ, є тимчасово окупованими.
За загальним принципом доказування та подання доказів, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.
Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. У рішенні Європейського суду з прав людини «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» від 23.02.2016 року ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами...».
Беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права, суд приймає до уваги відомості, які зазначені у свідоцтві про смерть, враховуючи неможливість в інший спосіб отримати відомості, зазначені у цьому документі, хоча й не визнає зазначене свідоцтво про смерть офіційним документом. 
За таких обставин, з метою захисту законних прав та інтересів, оформлення спадкових прав, суд доходить висновку про задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту смерті ОСОБА_2 , місце смерті м. Луганськ, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_2 , що надасть можливість заявнику отримати свідоцтво про смерть її матері, видане державним органом України.
Відповідно до вимог п. 8 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України.
Керуючись ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року № 1207- VII, Постанови Верховної Ради України від 17 березня 2015 року N254-VIII «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями», розпорядження Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 року N1085 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення», ст.ст. 4, 13, 76-81, 95, 259, 263-265, 294, 315-319, 354, 430 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:
Заяву задовольнити.
Встановити факт, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка: Україна, Чернігівська область, Ріпкинський район, село Олешня, померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ; місце смерті: Україна, Луганська область, місто Луганськ; причина смерті: інфаркт міокарда.
Допустити негайне виконання рішення суду.
Оскарження рішення не зупиняє його виконання.
Копію рішення суду невідкладно надіслати до Чернігівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Чернігівському районі Чернігівської області Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України.
Рішення може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. 

Головуючий - суддя Ю. К. Овсієнко