ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

21 травня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/33449/24	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Божко Л.А. (доповідач),
суддів: Дурасової Ю.В., Лукманової О.М., 

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.01.2025 в адміністративній справі №160/33449/24 (суддя Калугіна Н.Є.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,- 
ВСТАНОВИВ: 

У лютому 2025 року ОСОБА_1 звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просила суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 19 листопада 2024 року за №046450015151 “Про відмову в призначенні пенсії” про не зарахування ОСОБА_1 , до страхового стажу період догляду за дітьми до досягнення ними трирічного ріку ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно свідоцтва про народження НОМЕР_1 , та ІНФОРМАЦІЯ_2 згідно свідоцтва про народження НОМЕР_2 ; до пільгового стажу період з 30.06.2021 по 30.12.2021, згідно довідки №12/1236 від 12.10.2024 та про відмову у призначенні пільгової пенсії за віком за Списком №2 з дня виникнення права на призначення пенсії, а саме з 13.11.2024;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 , на день виникнення права на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2, тобто на 13.11.2024, до страхового стажу період догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку, а саме ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно свідоцтва про народження НОМЕР_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 згідно свідоцтва про народження НОМЕР_2 ; до пільгового стажу період з 30.06.2021 по 30.12.2021, згідно довідки №12/1236 від 12.10.2024, на підставі заяви про призначення пенсії, поданої в межах строку звернення, призначити з 13.11.2024 року ОСОБА_1 , пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 згідно з пунктом “б” статті 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення” від 05.11.1991 №1788-ХІІ, як особі, яка працювала повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 на підставі заяви про призначення пенсії, поданої в межах строку звернення.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.01.2025 адміністративний позов задоволено . 
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській подало апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення.
Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини по справі, колегія суддів, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступне.
Як встановлено судом першої інстанції та матеріалами справи підтверджено, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2.
Заява позивача про призначення пенсії та додані до неї документи розглядалися Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області за принципом екстериторіальності.
Рішенням ГУ ПФУ у Львівській області від 19.11.2024 № 046450015151відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком.
Згідно змісту наведеного рішення відповідача:
“Відмова про призначення пенсії за віком ОСОБА_1 
Дата народження ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Дата звернення до територіальних органів Пенсійного фонду України 13.11.2024.
На пільгових умовах пенсія за віком призначається відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування" працівникам, зайнятим повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком Nє 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років за наявності страхового стажу не менше 25 років у жінок. з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівникам, які не мають стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону, зокрема, жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.
Вік заявника 50 років 02 місяців 12 днів.
Страховий стаж особи становить 20 років 01 місяць 24 дні.
Пільговий стаж особи становить 11 років 09 місяців 28 днів.
Результати розгляду документів доданих до заяви:
* за доданими документами до страхового стажу не зараховано:
- період догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку ІНФОРМАЦІЯ_1 згідно свідоцтва про народження НОМЕР_1 , та 18.01.1995 р.н згідно свідоцтва про народження НОМЕР_3 , оскільки у документах відсутня відмітка про одержання паспорта та відсутня інша інформація про факт догляду матері за дітьми до досягнення ними трирічного віку. Для зарахування необхідно долучити документ, що підтверджує факт догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку.
До пільгового стажу не зараховано період з 30.06.2021 по 30.12.2021 згідно довідки №12/1236 від 12.10.2024, оскільки долучено не повну сканкопію наказу про результати атестації робочих місць за умовами праці №1261 від 30.06.2021.
Згідно поданих документів право на пенсію за віком на пільгових умовах згідно ст. 114 Закону України "Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування" відсутне у зв?язку з відсутністю необхідної кількості страхового стажу та не досягнення необхідного віку”.
Переглядаючи рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції виходить із такого.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України №1788-XII від 05.11.1991 р. "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон №1788-XII) та Законом України №1058-IV від 09.07.2003 р. "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-IV).
Згідно з пунктом "з" статті 13 Закону №1788-XII в редакції, чинній до внесення змін Законом України від 02 березня 2015 року №213-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" (далі - Закон №213-VІІІ), на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: водії міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятих у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи 25 років, в тому числі на зазначеній роботі не менше 12 років 6 місяців; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи 20 років, в тому числі на зазначеній роботі не менше 10 років.
Законом №213-VІІІ, який набрав чинності з 01 квітня 2015 року, збільшено раніше передбачений пунктом "з" статті 13 Закону №1788-ХІІ вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, жінкам з 50 років до 55 років.
9 липня 2003 року ухвалено Закон №1058-ІV, який доповнено, зокрема п. 8 ч. 2 ст. 114 такого змісту: водіям міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятим у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу: для чоловіків - не менше 30 років, у тому числі на зазначеній роботі не менше 12 років 6 місяців; для жінок - не менше 25 років, у тому числі на зазначеній роботі не менше 10 років.
Рішенням Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року у справі №1-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року №1788-XII зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02 березня 2015 року №213-VIII (пункт 1 Рішення №1-р/2020).
Саме це Рішення Конституційного Суду України у справі №1-р/2020 покладено в основу позовних вимог (далі - Рішення №1-р/2020).
Позивачка вважає, що за наявності необхідного стажу роботи та досягненням 50 років вона має право на пенсію на пільгових умовах.
Натомість відповідач керується Законом №1058-ІV (в редакції Закону №2148-VIII), за яким пенсійний вік становить 55 років.
Вирішуючи спір, колегія суддів бере до уваги, що у рішенні від 23 січня 2020 рок
Конституційний Суд України зробив висновок щодо неконституційності підвищення на 5 років віку виходу на пенсію на пільгових умовах та визнав неконституційною, зокрема, статтю 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року №1788-XII зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02 березня 2015 року №213-VIII (пункт 1 Рішення №1-р/2020).
Конституційний Суд України в рішенні від 8 червня 2016 року у справі №4-рп/2016 зауважив, що закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані неконституційними, не можуть бути прийняті в аналогічній редакції, оскільки рішення Конституційного Суду України є "обов`язковими до виконання на території України, остаточними і не можуть бути оскаржені" (частина друга статті 150 Конституції України). Повторне запровадження правового регулювання, яке Конституційний Суд України визнав неконституційним, дає підстави стверджувати про порушення конституційних приписів, згідно з якими закони та інші нормативно-правові акти ухвалюються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (частина друга статті 8 Основного Закону України, пункт 7 рішення №4-рп/2016).
З огляду на вищенаведене, правова норма, яка регулює правовідносини аналогічно нормі, що визнана Конституційним Судом України неконституційною, або дублює таку правову норму (незалежно від періоду її прийняття та виду нормативного акту, в якому вона втілена), не підлягає застосуванню. У такому разі суд застосовує норми Конституції України як норми прямої дії.
Таким чином, стаття 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року №1788-XII зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року №213-VIII, втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Виходячи з наведеного, з дня ухвалення Конституційним Судом України вищезгаданого Рішення застосуванню підлягає стаття 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року №1788-XII в редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року №213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: водії міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятих у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи 25 років, в тому числі на зазначеній роботі не менше 12 років 6 місяців; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи 20 років, в тому числі на зазначеній роботі не менше 10 років.
Так судом першої інстанції вірно встановлено, що що безпосередній страховий стаж ОСОБА_1 становить 20 роки 1 місяць 24 дні, пільговий стаж за списком №2 становить 11 років 9 місяців 28 днів, про що саме відповідачем зазначено у спірному рішенні.
Разом з тим, колегія суддів враховує, що Верховний Суд ухвалив рішення за результатами розгляду зразкової справи №360/3611/20, у якому сформував правовий висновок за аналогічними спірними правовідносинами.
Так, Верховний Суд вказав, що "до категорії осіб, на яких поширюється дія Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020, і відповідно мають право на пенсію за віком на пільгових умовах за положеннями Закону №1788-ХІІ після 23.01.2020 (набрання чинності Рішення КСУ №1-р/2020) належать особи, які працювали до 01.04.2015, були зайняті повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, мали стаж роботи, визначений статтею 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в редакції, яка діяла до 01.04.2015, та досягли віку, визначеного цією статтею, на момент звернення до Пенсійного фонду за призначенням пенсії".
Велика Палата Верховного Суду переглядаючи рішення у зразковій справі №360/3611/20, 03.11.2021 ухвалила Постанову, у якій, зокрема дійшла висновку, що на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону №1788-ХІІ з урахуванням Рішення №1-р/2020 з одного боку, та Законом №1058-ІV- з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Перший із цих законів визначав такий вік у 50 років, тоді як другий - у 55 років.
Відтак норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що вони явно суперечать один одному.
Таке регулювання порушує вимогу "якості закону", передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (див. пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі "Щокін проти України").
Велика Палата Верховного Суду в Постанові від 19 лютого 2020 року у справі №520/15025/16-а (провадження №11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.
Таким чином, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону №1788-ХІІ з урахуванням Рішення Конституційного Суду України №1-р/2020, а не Закону №1058-ІV.
Щодо вимоги позивача про зарахування до страхового стажу періодів перебування її в декретних відпустках, суд зазначає наступне. 
Відповідно до частини 3 статті 56 Закону № 1788-ХІІ до стажу роботи зараховується також час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною дитиною 3-річного віку.
Згідно з частиною 2 статті 181 Кодексу законів про працю України відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустка без збереження заробітної плати зараховуються як до загального, так і до безперервного стажу роботи і до стажу роботи за спеціальністю.
Відповідно до пункту 11 Порядку №637 час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми встановлюється на підставі: свідоцтва про народження дитини або паспорта (у разі смерті дитини - свідоцтва про смерть); документів про те, що до досягнення дитиною 3-річного віку мати не працювала.
Наведені норми дозволяють дійти висновку, що час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми до досягнення ними трирічного віку зараховується до страхового стажу та встановлюється на підставі свідоцтва про народження дитини або паспорта (у разі смерті дитини - свідоцтва про смерть) та документів про те, що до досягнення дитиною 3-річного віку мати не працювала.
Як встановлено судом першої інстанції, згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 є донькою позивачки.
Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_6 є донькою позивачки.
Згідно з частиною 1 статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Щодо вимоги позивачки про зарахування до пільгового стажу періоду з 30.06.2021 по 30.12.2021. 
Згідно статті 62 Закону 1788-XII основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі — “Порядок № 637”).
Згідно пункту 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Крім того, відповідно до пункту 20 зазначеного Порядку для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки встановленого зразка підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховується до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.
Аналіз наведених норм права дає змогу дійти висновку, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, тоді як підтвердженням трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами можливе лише у випадку її відсутності або відсутності в ній записів.
Згідно відомостей трудової книжки серії НОМЕР_4 , позивачка у спірний період була працевлаштована у ТОВ “Інтерпайп Ніко Тьюб” та перебувала на посаді машиніста крана металургійного виробництва 4 розряду дільниці оброблення та здавання гладких труб (стану 140) цеху нафтогазового сортаменту (м. Дніпро). 
Згідно відмітки штампу у трудовій книжці на сторінці 16-17, згідно наказу від 30.06.2021 №1261 робоче місце позивача – атестовано, підтверджено пільгове пенсійне забезпечення за Списком №2.
Згідно запису №17 від 01.07.2021 – дільниця оброблення та здавання гладких труб (стану 140) перейменована в дільницю кранового господарства бригаду дільниці оброблення та здавання гладких труб (крани 273, 272, 176) та перепідпорядкована трубопрокатному цеху №5 (м. Дніпро).
Також згідно відмітки штампу у трудовій книжці на сторінці 16-17, згідно наказу від 31.12.2021 №3033 робоче місце позивача – атестовано, підтверджено пільгове пенсійне забезпечення за Списком №2.
Згідно Додатку №1 наказу №1261 від 30.06.2021 “Про результати проведеної у і півріччі 2021 р. атестації робочих місць за умовами праці”, робоче місце – машиніст крана металургійного виробництва атестовано, право на пенсійне забезпечення за віком на пільгових умовах за Списком №2 підтверджено.
При цьому, згідно наказу ТОВ “Інтерпайп Ніко Тьюб” від 01.07.2021 №1266/1 “Про збереження пільг”, який наданий позивачем до матеріалів пенсійної справи, у зв?язку з проведеними змінами у штатному розкладі на підставі наказів №1262 від 30.06.2021р. “Про зміни у штатному розкладі ЦНГС м.Дніпро”, №1293 від 02.07.2021р. “Про зміни у штатному розкладі ТПЦ-4, ТПЦ-5 ,ТНЦ м.Дніпро”, а також з метою збереження пільг працівникам ТПЦ-4, ТПЦ-5 і ТНЦ, робочі місця та умови праці яких не змінилися - пільгового пенсійного забезпечення, додаткової відпустки за роботу в шкідливих та важких умовах праці, доплати за роботу у важких та шкідливих умовах праці, - стаж роботи, напрацьований по професії, після внесення змін до найменування цеха/дільниці, зарахувати в стаж по професії до проведення чергової атестації.
Крім того, згідно Довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 12.10.2024 №12/136, ТОВ “Інтерпайп Ніко Тьюб” підтверджено, що ОСОБА_1 з 01.04.2021 по теперішній час (дата видачі довідки) працює повний робочий день машиністом крана металургійного виробництва (Цех нафтогазового сортаменту (м. Дніпро) стан 140 та з 01.07.2021 – Трубопрокатний цех №5 (м. Дніпро), що передбачено Списком №2 розділом ІІІ “Чорна металургія” підрозділом 4 “Трубне виробництво (трубопрокатне)”, Списку пільгових професій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №461 від 24.06.2016. 
Відтак, є правильними висновки суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову
Таким чином, доводи апеляційної скарги відповідача зазначені висновки не спростовують та не дають підстав вважати, що при прийнятті оскаржуваного рішення, судом першої інстанцій було порушено норми матеріального права. Суд правильно та повно з`ясував усі обставини справи та надав їм юридичну оцінку, відповідно до норм матеріального та процесуального права.
Згідно з пунктом першим частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відтак, апеляційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області - залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.01.2025 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя Л.А. Божко 

суддя Ю. В. Дурасова 

суддя О.М. Лукманова