КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Апеляційне провадження: Доповідач - Кафідова О.В.
33/824/2371/2026 

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ  Справа № 752/29576/25
28 квітня 2026 року Київський апеляційний суд у складі судді Судової палати з розгляду цивільних справ Кафідової О.В.
при секретарі Можарівській М.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Довженка Валерія Івановича на постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 16 лютого 2026 року в справі про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 -
в с т а н о в и в:
Постановою Голосіївського районного суду м. Києвавід 16 лютого 2026 року провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення  ОСОБА_1  - закрито у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення..
Не погоджуючись з такою постановою суду першої інстанції, 15 березня 2026 року представник ОСОБА_1 - адвокат Довженко Валерій Іванович через систему «Електронний суд» подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційну скаргу задовольнити, постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 16.02.2026 року у справі № 752/29576/25 змінити в частині мотивування, вказати в мотивувальній частині постанови, що причиною ДТП та механічних пошкоджень транспортних засобів стали порушення водієм ОСОБА_2 пунктів 17.1 (рух по смузі громадського транспорту) та 16.4 (виїзд на перехрестя в умовах затору) ПДР України, в іншій частині постанову суду залишити без змін.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що вважає оскаржувану постанову законною в частині (закриття справи), проте незаконною та необґрунтованою в частині мотивування висновків суду, що призвело до неможливості встановлення реального винуватця ДТП, що є критично важливим для отримання страхового відшкодування власником транспортного засобу.
Апелянт зазначає, що наявні достатні докази для встановлення вини іншого учасника ( ОСОБА_2 ), проте суд не надав належної оцінки показанням самого потерпілого ОСОБА_2 , який у судового засіданні 22.01.2026 та у письмових поясненнях прямо визнав: «рухаючись по автобусній полосі (полосі громадського транспорту) (визнаю, що не правий).
Згідно зі ст. 251 КУпАП, пояснення осіб є самостійним доказом. Визнання ОСОБА_2 факту руху по смузі, де його перебування було заборонено п.17.1 ПДР та є достатньою підставою для висновку про його протиправну поведінку.
Апелянт звертає увагу на те, що оскільки ОСОБА_2 перебував у спецсмузі незаконно, у ОСОБА_1 не виникло юридичного обов`язку надавати йому перевагу. У матеріалах справи містяться пояснення ОСОБА_1 про те, що зустрічний транспорт зупинився, що свідчить про затор за перехрестям. Всупереч п.16.4 ПДР, ОСОБА_2 виїхав на перехрестя, де утворився затор, об`їхавши його по автобусній смузі, тобто саме дії ОСОБА_2 стали першопричиною зіткнення, оскільки він створив перешкоду для ОСОБА_1 який завершував маневр згідно п.16.8 ПДР.
Апелянт вказує, що відсутність у постанові суду чіткого визначення причинно наслідкового зв`язку між діями ОСОБА_2 та настанням ДТП блокує можливість власника ТЗ отримати страхове відшкодування від страхової компанії винуватця.
Також в апеляційній скарзі просить суд поновити строк для апеляційного оскарження постанови. 
В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що оскільки повний текст постанови не був проголошений, а доступ до нього з'явився лише 12.03.2026 (майже через місяць після дати винесення), апелянт був позбавлений об'єктивної можливості подати скаргу у встановленний 10-денний строку.
За положенням ст. 287 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 цього Кодексу, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.
Постанова суду про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржена за правилами, визначеноми цим Кодексом.
Згідно частини 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.
В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу- ст. 289 КУпАП.
Як вбачається з матеріалів справи,  ОСОБА_1 брав участь в судовому засіданні 16.02.2026, проте доказів надсилання чи отримання ОСОБА_1 оскаржуваної постанови в матеріалах справи відсутні. Відповідно до даних з ЄДРСР оскаржувана постанова зареєстрована 12.03.2026. 
З апеляційною скаргою представник ОСОБА_1 - адвокат Довженко Валерій Іванович звернувся 15 березня 2026 року.
Дослідивши матеріали справи, доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що доводи є обгрунтованими, а тому наявні підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, оскільки строк було пропущено з поважних причин.
В судове засідання з`явилися  ОСОБА_1 та його представник Довженко В.І., які підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити.
Другий учасник ДТП ОСОБА_2 про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся засобами поштового зв`язку.Відповідно до поштового повернення, поштова кореспонденція не була вручена адресату, причина - «адресат відсутній».
З огляду на вище викладене суд апеляційної інстанції вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності  ОСОБА_2 .
В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник адвокат Довженко В.І. просили змінити мотивувальну частину постанови суду першої інстанції та зазначити, що ДТП сталося внаслідок порушення ОСОБА_2 правил дорожнього руху.
Заслухавши доповідь судді Кафідової О.В., вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та його представника, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 522725, 24.11.2025 19:30:00 в м. Київ, вулиця Васильківська, 20, водій, керуючи тз Тойота, повертаючи ліворуч не надав перевагу тз Вольксваген, чим здійснив зіткнення тз, що призвело до механічних пошкоджень та матеріальних збитків, чим порушив п.2.3.б.ПДР - порушення стеження за дорожньою обстановкою, реагування на її зміну, стеження за вантажем, технічним станом транспортного засобу; п.16.ПДР - порушення водіями тз правил переїзду перехресть, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124 КУпАП.
До вказаного протоколу були додані: схема місця ДТП, яка сталася 24.11.2025 о 19 год. 30 хв. на перехресті вул. Васильківській та вул. Маричанській, пояснень ОСОБА_2 , пояснення ОСОБА_1 .
Як підтвердив ОСОБА_2 в своїх поясненнях, які додані до матеріалів справи, він рухався в м. Київі по вул. Васильківська, прямував в сторону метро «Васильківська» зі сторони метро «Голосіївська», по автобусній полосі, але мав перевагу у русі, потрапив у ДТП з автомобілем Тойота, який не надав перевагу у русі, коли здійснював маневр у повороті ліворуч, зіткнення відбулося його лівою передньою кутовою частиною в праву передню частину авто ОСОБА_1 .
Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі, тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі, тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
У відповідності до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Пункт 16.4 Правил дорожнього руху України передбачає, що водіям забороняється виїжджати на будь-яке перехрестя, у тому числі при сигналі світлофора, що дозволяє рух, якщо утворився затор, який змусить водія зупинитися на перехресті, що створить перешкоду для руху інших транспортних засобів і пішоходів.
Дорожній затор - стан транспортної мережі, що характеризується істотним зменшенням пропускної спроможності, збільшенням часу на переїзди та подовженням черг, тобто скупчення транспорту, що створює перешкоду рухові.
Як вбачається із змісту протоколу про адміністративне правопорушення, складеного відносо ОСОБА_1 працівники поліції вбачали в йогодіях вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Виходячи зі змісту ст.ст. 7, 217, 221, 246, 254 КУпАП України суддя розглядає справи про адміністративні правопорушення лише в межах складеного протоколу про адміністративне правопорушення.
Доводи апеляційної скарги відносно ігнорування судом першої інстанції порушення ОСОБА_2 п.16.4 ПДР та не надання належної оцінки показанням самого потерпілого ОСОБА_2 , який у судовому засіданні 22.01.2026 та у письмових поясненнях прямо визнав, що рухався в автобусній полосі та визнав, що не правий, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки судовий розгляд має провадитися в межах зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин інкримінованого особі адміністративного правопорушення.
З цього слідує, що суд не вправі самостійно змінювати фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка є викладом обставин складу адміністративного правопорушення, що ставиться у вину особі, винуватість якої у скоєнні правопорушення має доводитися в суді; перекваліфіковувати дії, самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки суд, діючи таким чином, порушує вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, перебираючи на себе функції прокурора та позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.
Так, ЄСПЛ у справі «Малофєєва проти Росії», серед іншого зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принцип рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).
З наведених обставин вбачається, що в матеріалах справи відсутні достатні, належні та допустимі докази на підтвердження вини  ОСОБА_2  та порушення останнім п. 16.4 Правил дорожнього руху України, які б знаходились у прямому причинному зв`язку із наслідками ДТП, що свідчить про недоведеність вини особи, що притягається до адміністративної відповідальності. 
При цьому, судом першої інстанції зазначено, що в протоколі працівниками поліції не встановлено та не відображено істотних обставин вказаної ДТП, зокрема напрямків руху тз, смуг руху, черговості їх роїзду перехресття та сигналу світлофора, на який здійснювався рух кожним з водіїв, оскільки обидва водія стверджували, що кожен з них рухався на зелене світло світлофора, в зв`язку з чим суд позбавлений можливості визначити наявність вини в їх діях. 
Вивчивши протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 522725відносно  ОСОБА_1  від 24 листопада 2025 року, схему місця ДТП, пояснення учасників дорожньо-транспорної пригоди, суд апеляційної інстанції дійшов висновку суд першої інстанції згідно з вимогами ст.ст.245, 252, 280 КУпАП всебічно, повно і об`єктивно з`ясував обставини вчиненого правопорушення і виніс постанову, зміст якої відповідає вимогам ст.283 КУпАП.
Надаючи оцінку дослідженим доказам та в їх сукупності, апеляційний суд вважає, що відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги представника ОСОБА_1 - адвоката Довженка В.І. на постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 16 лютого 2026 року.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Поновити представнику ОСОБА_1 - адвокату Довженку Валерію Івановичу строк на апеляційне оскарження постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 16 лютого 2026 року.
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Довженка Валерія Івановичазалишити без задоволення.
Постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 16 лютого 2026 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її ухвалення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя: