ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Давидюка Тараса, 26А, м. Рівне, 33013, тел. (0362) 62 03 12, код ЄДРПОУ: 03500111,
e-mail: inbox@rv.arbitr.gov.ua, вебсайт: https://rv.arbitr.gov.ua

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"28" квітня 2026 р. м. Рівне Справа № 918/274/26 
Господарський суд Рівненської області у складі судді А.Качура,
розглянув матеріали справи
за позовом: керівника Рівненської окружної прокуратури
в інтересах держави
в особі: Рівненської обласної ради
в особі: Західного офісу Державної аудиторської служби України
до відповідача 1: Товариства з обмеженою відповідальністю "Захід Енерджі Груп"
до відповідача 2: Комунального підприємства "Рівненський обласний протипухлинний центр" Рівненської обласної ради
про: визнання недійсною додаткової угоди №3 та стягнення 245 982,35 грн

секретар судового засідання: С.Коваль
представники:
прокурор: І.Немкович (в залі суду)
від позивача (Рівненська обласна рада): не з`явився
від позивача (Західний офіс Держаудитслужби): Р.Струк (в залі суду)
від відповідача 1 (Товариство з обмеженою відповідальністю "Захід Енерджі Груп"): не з`явився
від відповідача 2 (Комунальне підприємство "Рівненський обласний протипухлинний центр" Рівненської обласної ради): не з`явився

ОПИС СПОРУ
Керівник Рівненської окружної прокуратури звернувся в інтересах держави в особі Рівненської обласної ради та Західного офісу Державної аудиторської служби України до Товариства з обмеженою відповідальністю "Захід Енерджі Груп" та Комунального підприємства "Рівненський обласний протипухлинний центр" Рівненської обласної ради про визнання недійсною додаткової угоди №3 від 18.08.2023 року та стягнення 245 982,35 грн.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 6 січня 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Захід Енерджі Груп" та Комунальне підприємство "Рівненський обласний протипухлинний центр" Рівненської обласної ради уклали договір №046/Т про постачання електричної енергії.
Згідно з додатком № 2 "Комерційна пропозиція" до договору, ціна за електричну енергію (кВт*год) становить 5,00 грн/кВт*год без ПДВ.
Надалі, 18.08.2023 року сторонами підписано додаткову угоди №3, за умовами якої визначено, що ціна на електричну енергію за 1 кВт*год становить 5,64112 грн без ПДВ. Дана додаткова угода набирає чинності з моменту підписання її сторонами та відповідно до ч. 3 ст. 631 ЦК України розповсюджує свою дію на відносини між сторонами з 01.08.2023 року.
Отже, внаслідок підписання даної додаткової відбулось збільшення ціни за одиницю товару на понад 12 % від ціни, визначеної сторонами при укладенні договору.
Проте, на переконання прокурора, додаткова угоди №3 від 18.08.2023 року до договору №046/Т від 06.01.2023 року укладена всупереч Закону України "Про публічні закупівлі", а тому має бути визнана недійсною в судовому порядку, а надмірно сплачені кошти слід стягнути в дохід обласного бюджету.
Західний офіс Державної аудиторської служби України подав пояснення в яких зазначив, що заходи, на які уповноважені органи державного фінансового контролю з метою усунення порушень здійснюються виключно за результатами проведених заходів державного фінансового контролю.
Відділом контролю у соціальній галузі та сфері культури Управління Західного офісу Держаудитслужби в Рівненській області, відповідно до п. 5.2.1 Плану проведення заходів державного фінансового контролю Західного офісу Держаудитслужби на І квартал 2025 року проведено ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності Комунального підприємства "Рівненський обласний протипухлинний центр" Рівненської обласної ради за період з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2024 року.
За результатами ревізії складено акт ревізії від 07.04.2025 №13-17-04-06/46.
Під час проведення контрольного заходу було встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Захід Енерджі Груп" та Комунальне підприємство "Рівненський обласний протипухлинний центр" Рівненської обласної ради уклали договір №046/Т про постачання електричної енергії споживачу від 06.01.2023 року.
Протягом дії договору №046/Т вносилися зміни до істотних умов, в частині підвищення ціни за одиницю товару, зокрема додатковою угодою №3 від 18.08.2023 року.
Проте, додаткова угода №3 від 18.08.2023 до договору №046/Т від 06.01.2023, якою ціна за одиницю товару з 5,0 грн/кВт*год без ПДВ (6,0 грн/кВТгод з ПДВ) збільшена з 01.08.2023 року до 5,64112 грн/кВт*год без ПДВ (6,769344 грн/кВТ/год з ПДВ) суперечить ч.2 п.5 ст.41 Закону України "Про публічні закупівлі", п.19 Особливостей №1178 та п.13.8 договору №046/Т від 06.01.2023.
З огляду на викладене, здійснюючи розрахунок за поставлену електричну енергію за ціною, визначеною договором №046/Т, КП "РОПЦ" повинно було сплатити ТзОВ "Захід Енерджі Груп" за поставлену електричну енергію кошти у розмірі 3 759 659,99 гривень. Отже, внаслідок неправомірного збільшення ціни на електричну енергію шляхом укладання спірної додаткової угоди з порушенням законодавства мала місце переплата коштів у розмірі 245 982,36 грн (4 005 642,35 грн - 3 759 659,99 грн).
У відзиві на позов відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Захід Енерджі Груп" вказані вимоги не визнав. Зазначає, що сторони договору, згідно з вимогами закону, на підставі даних з сайту ДП "Оператор ринку" та з урахуванням експертних висновків Рівненської торгово-промислової палати, підписали додаткову угоду №3 від 18.08.2023 щодо збільшення ціни за спожиту електричну енергію до 5,64112 грн без ПДВ, якою змінено ціну за одиницю товару, у зв`язку зі зміною та коливаннями ціни електроенергії на ринку.
Електрична енергія є специфічним товаром, що не складується, а отже неможливо здійснити електропостачальнику запас такого товару у себе на складі, щоб надалі реалізовувати за домовленою ціною із споживачем без прив`язки до об`єктивних ринкових факторів, що впливають на ціноутворення такого товару.
Істотною обставиною, що унеможливлює довгострокове прогнозування ціни на товар без врахування показників коливання ціни на електричну енергію є характер ф`ючерсних угод, якими є договори на постачання електричної енергії споживачу, а також обмеженість здійснити закупівлю товару на ринку з твердою ціною електропостачальником понад як на місяць постачання.
Відповідачем 1 надано довідки ТПП, які є офіційними документами, складеними уповноваженим суб`єктом господарювання, який має право на здійснення експертної діяльності. Вказані довідки підтверджують динаміку цін на певні проміжки часу та відображають середньозважений рівень ринкових показників. Це відповідає вимогам законодавства та практиці закупівель.
Висновки ТПП оформлені на підставі аналізу середньозважених цін на ринку "на добу наперед" в торговій зоні "Об`єднаної енергосистеми України" в період, максимально наближений до дати укладення відповідної додаткової угоди. Така практика є прийнятною і логічною з огляду на динамічність коливань на ринку електроенергії.
Отже, додаткові угоди були укладені виключно в межах ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі" з урахуваннях Особливостей зокрема підпункту 2 п. 19 з належним документальним підтвердженням. Адже, достатньою правовою підставою для перегляду ціни є наявність об`єктивного коливання ринкових цін, підтвердженого висновком ТПП.
Відповідач 1 вказує, що є можливість внесення необмеженої кількості раз змін до договору про закупівлю електричної енергії в частині збільшення ціни за одиницю товару і без дотримання обмеження щодо збільшення такої ціни до 10 відсотків за один раз пропорційно збільшенню ціни відповідного товару на ринку.
Так, відповідно до підпункту 2 п. 19 Постанови №1178 відсоток збільшення ціни за одиницю товару не може перевищувати відсоток коливання ціни такого товару на ринку. При цьому обмеження максимального відсотка збільшення ціни товару відсутні.
У відповідності до пункту 37 розділу X "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про публічні закупівлі" норми вказаного Закону мають застосовуватись з урахуванням особливостей, визначених Постановою №1178.
Відповідач 1 вказує, що позивачем не доведено факт походження коштів для проведення закупівлі та визначення їх як бюджетні, адже оплата рахунків згідно договору проводилась з комерційного банку КП "Рівненський обласний протипухлинний центр" Рівненської обласної ради (що підтверджується платіжними інструкціями, які містяться в матеріалах справи), а не з рахунків Державної казначейської служби України.
Відповідач вважає, що прокуратурою не встановлено належного складу відповідачів у цій справі, прокуратура помилково наголошує про обґрунтованість позову в частині визнання оспорюваних правочинів нікчемними, позаяк такий висновок не відповідає висновку щодо застосування норм статей 203, 215, 216 ЦК України (в контексті того, що під час розгляду позову про визнання правочину нікчемними сторонами справи мають бути всі сторони цього правочину), викладеному в постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2022 у справі №125/2157/19.
Відповідач 1 звертає увагу суду на судову практику Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, що викладена в аналогічних справах, зокрема у постанові від 27 липня 2021 року по справі № 922/2030/20, постанові від 11 серпня 2021 року по справі № 927/719/20 та постанові від 2 грудня 2021 року по справі № 921/371/20, постанові від 12 січня 2022 року по справі № 921/511/20, постанові від 30 січня 2024 року у справі № 924/564/22.
Також вказує на висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду постанові від 5 жовтня 2022 року у справі №923/199/21, де суд касаційної інстанції підтримав висновки суду апеляційної інстанції, де суд апеляційної інстанції вказав на помилковість рішення суду першої інстанції у частині стягнення коштів на користь Департаменту, який не є стороною договору, а відтак не може бути отримувачем цих коштів за договором.

Процесуальні дії у справі
Ухвалою суду від 11 березня 2026 року відкрито провадження у справі, підготовче засідання призначено на 7 квітня 2026 року.
24 березня 2026 року Західний офіс Держаудитслужби подав до суду письмові пояснення по суті спору.
24 березня 2026 року відповідач 1 подав відзив на позов.

30 березня 2026 року прокурор подав відповідь на відзив.
30 березня 2026 року Рівненська обласна рада подала до суду письмові пояснення.
31 березня 2026 року відповідач 1 подав клопотання про залишення прозову без розгляду з підстав відсутності у прокурора повноважень з представництва позивачів.
Розглянувши вказане клопотання суд відмовляє у його задоволенні з підстав, які наведені у даному рішенні у блоці дослідження питання наявності повноважень у прокурора на пред`явлення даного позову.
6 квітня 2026 року прокурор подав заперечення проти залишення позову без розгляду.
Ухвалою від 7 квітня 2026 року суд закрив підготовче провадження, розгляд справи по суті призначив на 28 квітня 2026 року.
27 квітня 2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Захід Енерджі Груп" подало до суду клопотання про повернення на стадію підготовчого провадження та зупинення провадження у справі до закінчення перегляду судовою палатою для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи №922/2848/24.
Вказане клопотання аргументоване тим, що підставами для передачі справи №922/2848/24 на розгляд палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду стали обґрунтування колегії суддів щодо необхідності відступити від висновків Верховного Суду, викладених у постановах: від 12.03.2025 у справі №924/524/24, від 10.09.2025 у справі № 910/6131/24, від 04.02.2026 у справі №922/1328/24, від 18.02.2026 у справі № 913/95/25 щодо застосування приписів статті 23 Закону України "Про прокуратуру", статей 1, 2 Закону України "Про публічні закупівлі", статті 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" у подібних правовідносинах шляхом їх (висновків) уточнення, а саме виключення з висновку речення: "При цьому джерело походження таких коштів (державний або місцевий бюджет, власні надходження підприємства чи інші фінансові ресурси) не є визначальним, оскільки обов`язок нагляду (контролю) за фінансово-господарською діяльністю юридичної особи покладено на її власника незалежно від джерел фінансування".
28 квітня 2026 року прокурор подав заперечення на клопотання про зупинення провадження у справі з підстав того що правові висновки у справі №922/2848/24 жодним чином не вплинуть на розгляд даної справи.
Розглянувши подане клопотання про зупинення провадження у справі суд зазначає наступне.
Згідно з пунктом 7 частини 1 статті 228 ГПК України, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.
Суд звертає увагу сторін, що стаття 228 ГПК України надає суду процесуальну можливість, а не встановлює обов`язок для зупинення провадження у справі.
Водночас, норма на яку покликається заявник як на підставу для зупинення вказує перегляд судового рішення у подібних правовідносинах.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.10.2021 у справі №233/2021/19 вказала, що на предмет подібності слід оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Встановивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, з приводу якого вони вступають у правовідносини, то у такому разі подібність слід також визначати за суб`єктним і об`єктним критеріями відповідно. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими.
При цьому, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що термін "подібні правовідносини" може означати як ті, що мають лише певні спільні риси з іншими, так і ті, що є тотожними з ними, тобто такими самими, як інші. Таку спільність або тотожність рис слід визначати відповідно до елементів правовідносин. Із загальної теорії права відомо, що цими елементами є їх суб`єкти, об`єкти та юридичний зміст, яким є взаємні права й обов`язки цих суб`єктів. Отже, для цілей застосування приписів процесуального закону, в яких вжитий термін "подібні правовідносини", зокрема пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України та пункту 5 частини першої статті 296 ГПК України таку подібність слід оцінювати за змістовим, суб`єктним та об`єктним критеріями.
З-поміж цих критеріїв змістовий (оцінювання спірних правовідносин за характером урегульованих нормами права та договорами прав і обов`язків учасників) є основним, а два інші - додатковими.
У кожному випадку порівняння правовідносин і їхнього оцінювання на предмет подібності слід насамперед визначити, які правовідносини є спірними. А тоді порівнювати права й обов`язки сторін саме цих відносин згідно з відповідним правовим регулюванням (змістовий критерій) і у разі необхідності, зумовленої цим регулюванням, - суб`єктний склад спірних правовідносин (види суб`єктів, які є сторонами спору) й об`єкти спорів.
Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду в ухвалі від 09 квітня 2026 року у cправі №922/2848/24 приймаючи на розгляд справу №922/2848/24 за касаційною скаргою заступника керівника Харківської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Харківської області від 21.10.2024 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 23.01.2025 вказав, що судові рішення мотивовано тим, що прокурор, звертаючись до суду з вимогами про визнання додаткових угод недійсними, не довів наявності тих обставин, з якими закон пов`язує визнання їх недійсними, а також не довів витрачання бюджетних коштів та порушення інтересів держави в тому числі прокуратура не врахувала оприлюдненого на вебпорталі Prozorro висновку Північно-східного офісу Держаудитслужби про результати моніторингу процедури закупівлі № UA-2023-05-17-005675-a, в межах якого досліджувалося питання правомірності укладення спірних додаткових угод, та за результатами якого порушень встановлено не було; також не взято до уваги того, що у спірних правовідносинах КП "Харківводоканал" не є ані розпорядником, ані одержувачем бюджетних коштів, оскільки джерело фінансування цієї процедури закупівлі - кошти від господарської діяльності підприємства, що підтверджується пунктом 4.2 договору.
Водночас, підставами для передачі цієї справи на розгляд палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду стали обґрунтування колегії суддів щодо необхідності відступити від висновків Верховного Суду, викладених у постановах: від 12.03.2025 у справі № 924/524/24, від 10.09.2025 у справі № 910/6131/24, від 04.02.2026 у справі № 922/1328/24, від 18.02.2026 у справі № 913/95/25 щодо застосування приписів статті 23 Закону України "Про прокуратуру", статей 1, 2 Закону України "Про публічні закупівлі", статті 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" у подібних правовідносинах шляхом їх (висновків) уточнення, а саме виключення з висновку речення: "При цьому джерело походження таких коштів (державний або місцевий бюджет, власні надходження підприємства чи інші фінансові ресурси) не є визначальним, оскільки обов`язок нагляду (контролю) за фінансово-господарською діяльністю юридичної особи покладено на її власника незалежно від джерел фінансування".
Таким чином слід дійти висновку, що у справі №922/2848/24 мова йшла про закупівлю товару за кошти від господарської діяльності підприємства.
Проте, у своєму позові прокурор вказує, що закупівлю було здійснено за кошти обласного бюджету.
Тобто, правовідносини у даній справі та у справі №922/2848/24 не є подібними. Водночас підтвердження чи спростування обґрунтування прокурора щодо фінансування закупівлі є можливим за результатом розгляду даного спору. 
В судовому засіданні прокурор підтримав позов.
В судовому засіданні представник Держаудитслужби підтримав позов.
У судове засідання представник Рівненської обласної ради не з`явився.
У судове засідання представник відповідача 1 не з`явився.
У судове засідання відповідач 2 не з`явився.
Усіх учасників справи належним чином повідомлено про місце дату та час розгляду справи шляхом направлення до їх електронних кабінетів ухвали суду, про що свідчать наявні у справі довідки про доставку електронного листа.

МОТИВИ СУДУ ПРИ ПРИЙНЯТТІ РІШЕННЯ
Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарським суд установив наступне.
За результатами проведеної закупівлі у формі відкритих торгів UA-2022-12-12-016354-a, 6 січня 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Захід Енерджі Груп" (постачальник/відповідач 1) та Комунальне підприємства "Рівненський обласний протипухлинний центр" Рівненської обласної ради (споживач / відповідач 2) уклали договір про постачання електричної енергії споживачу №046/Т (далі - договір), відповідно до предмету якого за цим договором постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.
Згідно з умовами пункту 5.1. договору, споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком 2 до цього договору.
У разі надання у встановленому порядку постачальником споживачу повідомлення про зміни умов цього договору (у тому числі зміну ціни), що викликані змінами регульованих складових ціни (тарифу на послуги з передачі та/або розподілу електричної енергії) та/або змінами в нормативно - правових актах щодо формування цієї ціни або умов постачання електричної енергій, цей договір вважається із зазначеної в повідомленні дати зміни його умов (але не раніше ніж через 20 днів від дня надання споживачу повідомлення, у спосіб визначений комерційною пропозицією, яка є додатком 2 до цього договору:
1) розірваним (без штрафних санкцій) за ініціативою споживача - у разі надання постачальнику письмової заяви споживача про незгоду / неприйняття змін у строк до зазначеної в повідомленні дати зміни умов даного договору;
2) зміненим на запропонованих постачальником умовах - якщо споживач у разі надання постачальнику письмову заяву про незгоду / неприйняття змін у строк до зазначеної в повідомленні дати зміни умов даного договору.
Відповідно до пункту 5.2. договору, спосіб визначення ціни (тарифу) електричної енергії зазначається в комерційній пропозиції постачальника. Для одного об`єкта споживання (площадки вимірювання) застосовується один спосіб визначення ціни електричної енергії
Пунктом 13.8. договору передбачено, що умови договору не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції за результатами аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі. Істотні умови договору не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків:
1) зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків споживача;
2) погодження зміни ціни такого товару на ринку, що відбулося з моменту укладення договору про закупівлю або останнього внесення змін до договору про закупівлю в частині зміни ціни за одиницю товару. Зміна ціни за одиницю товару здійснюється пропорційно коливанню ціни такого товару на ринку (відсоток збільшення ціни за одиницю товару не може перевищувати відсоток коливання (збільшення) ціни такого товару на ринку) за умови документального підтвердження такого коливання та не повинна призвести до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю на момент його укладення;
Зміна ціни за одиницю електричної енергії допускається за умови надання стороною, яка пропонує зміни, документального підтвердження факту коливання ціни електричної енергії на ринку в торговій зоні "ОЕС України". Таким документальним підтвердженням можуть бути офіційні дані про ціну, обсяги купівлі-продажу електричної енергії на ринку "на добу на перед" (далі - РДН) та внутрішньодобовому ринку (далі - ВДР), та інші показники, які склалися у відповідному періоді в торговій зоні "ОЕС України" та оприлюднені на офіційному вебсайті ДП "Оператор ринку" за адресою в мережі Інтернет https://www.oree.com.ua - згідно з частиною шостою статті 67 Закону України "Про ринок електричної енергії", або інші документи органу, установи чи організації, які мають повноваження на експертні висновки стосовно відсоткової зміни ціни товару на ринках.
Зміна ціни за одиницю товару застосовується з початку розрахункового періоду, у якому відбулись такі зміни.
3) покращення якості предмета закупівлі, за умови що таке покращення не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю;
4) продовження строку дії договору про закупівлю та строку виконання зобов`язань щодо передачі товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі обставин непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умови що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю;
5) погодження зміни ціни в договорі про закупівлю в бік зменшення (без зміни кількості (обсягу) та якості товарів, робіт і послуг);
6) зміни ціни в договорі про закупівлю у зв`язку зі зміною ставок податків і зборів та/або зміною умов щодо надання пільг з оподаткування - пропорційно до зміни таких ставок та/або пільг з оподаткування, а також у зв`язку з зміною системи оподаткування пропорційно до зміни податкового навантаження внаслідок зміни системи оподаткування;
7) зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу споживчих цін, зміни курсу іноземної валюти, зміни біржових котирувань або показників Platts, ARGUS, регульованих цін (тарифів), нормативів, середньозважених цін на електроенергію на ринку "на добу наперед", що застосовуються в договорі про закупівлю, у разі встановлення в договорі про закупівлю порядку зміни ціни.
Істотні умови договору можуть змінюватися у випадку зміни регульованих цін (тарифів) та нормативів, які застосовуються у договорі, а саме: тарифу на послуги з передачі електричної енергії та/або тарифу на послуги з розподілу електричної енергії, які враховуються в структурі остаточної ціни електричної енергії, що постачаються за договором.
У цьому випадку зміну ціни здійснюють у такому порядку:
- підставою для зміни ціни є набрання чинності постановою НКРЕКП про зміну відповідного регульованого тарифу, що застосовується у договорі;
- нову (змінену) ціну застосовують з дня введення в дію відповідного регульованого тарифу згідно з рішенням НКРЕКП, якщо інше не встановлено чинним законодавством України (у тому числі відповідними рішеннями НКРЕКП).
8) зміни умов у зв`язку із продовженням дії договору на строк, достатній для проведення процедури закупівлі/спрощеної закупівлі на початку наступного року в обсязі, що не перевищує 20 відсотків суми, визначеної в початковому договорі про закупівлю, укладеному в попередньому році, якщо видатки на досягнення цієї цілі затверджено в установленому порядку.
Згідно з комерційною пропозицією, яка є додатком №2 до договору, ціна на електричну енергію за 1 кВт*год становить 5,00 грн без ПДВ, зазначається у розрахунковому документі, виставленому за підсумком розрахункового періоду та включає наступні складові: закупівельна ціна електричної енергії для споживача на сегментах ринку електричної енергії (ринку "на добу наперед", та/або внутрішньодобовому ринку, та/або ринку двосторонніх договорів, та/або балансуючому ринку) з урахуванням податків, зборів та платежів, що передбачені чинним законодавством України, які постачальник сплачує при закупівлі електричної енергії та вартість послуг постачальника електричної енергії; тариф на послуги з передачі електричної енергії ПрАТ "НЕК "Укренерго", що встановлюється відповідною Постановою НКРЕКП.
14 серпня 2023 року (одержано 17.08.2023 року) Товариство з обмеженою відповідальністю "Захід Енерджі Груп" звернулось до Комунального підприємства "Рівненський обласний протипухлинний центр" Рівненської обласної ради з листом №6/045 в якому товариство зазначило, що відповідно до даних офіційного веб-сайту ДП "Оператор ринку" відбулося зростання ціни на "на ринку на добу наперед" та внутрішньодобовому ринку (РДН/ВДР) в липні місяці 2023 року. Внаслідок істотної зміни обставин, які неможливо було передбачити в момент укладання договору, а саме у зв`язку з значним коливанням (зростанням) ціни на ринку, укладений договір та його виконання на діючих умовах є невигідним, тобто збитковим. З огляду на зазначене, наявні усі правові підстави для внесення змін до договору, в частині збільшення ціни, при цьому, така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі.
Як слідує з матеріалів справи, 18 серпня 2023 року сторони уклали додаткову угоду №3, у якій домовилися викласти абзац перший п. 1 комерційної пропозиції в новій редакції: "Ціна на електричну енергію за 1 кВт*год становить 5,64112 грн без ПДВ, зазначається у розрахунковому документі, виставленому за підсумком розрахункового періоду та включає наступні складові: "Дана додаткова угода набирає чинності з моменту підписання її сторонами та відповідно до ч.3 ст. 631 ЦК України розповсюджує свою дію на відносини між сторонами з 01.08.2023 року.
Укладаючи додаткову угоду №3 сторони посилалися на положення п.2 п.19 постанови Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 2022 р. №1178 "Про затвердження особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України "Про публічні закупівлі", на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування", а саме погодження зміни ціни за одиницю товару в договорі про закупівлю у разі коливання ціни такого товару на ринку, що відбулося з моменту укладення договору про закупівлю або останнього внесення змін до договору про закупівлю в частині зміни ціни за одиницю товару. Зміна ціни за одиницю товару здійснюється пропорційно коливанню піни такого товару на ринку (відсоток збільшення ціни за одиницю товару не може перевищувати відсоток коливання (збільшення) ціни такого товару на ринку) за умови документального підтвердження такого коливання та не повинна призвести до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю на момент його укладення.
В підтвердження коливання цін на ринку постачальник надав експертний висновок Рівненської торгово- промислової палати В-169/2 від 14.08.2023 року в якому зазначено середньозважену ціну РДН (ОЕС) за період 01.02.2023 - 28.02.2023 та за період 01.07.2023 - 31.07.2023, та надано висновок що середньозважена ціна на електроенергію на РДН (ОЕС) у липні 2023 року в порівнянні з лютим 2023 року збільшилась на 14%.
Суд установив, що на виконання умов договору, за період з лютого 2023 по січень 2024 року ТОВ "Захід Енерджі Груп" поставлено Комунальному підприємству "Рівненський обласний протипухлинний центр" Рівненської обласної ради 626 610 кВт*год електричної енергії на загальну суму 4 005 642,35 грн з ПДВ.
При цьому, у період дії зміненої ціни поставлено 319 729,999 кВт*год електричної енергії на загальну суму 2 164 362,35 грн з ПДВ, а саме згідно: акту прийому-передачі електроенергії за серпень 2023 року №00000000231 від 25.09.2023 - 49 987 кВт*год на суму 338 379,20 грн з ПДВ; акту прийому-передачі електроенергії за вересень 2023 року №00000000274 від 19.12.2023 - 45924,158 кВт*год на суму 310 876,43 грн з ПДВ; акту прийому-передачі електроенергії за вересень 2023 року №00000000274/1 від 15.11.2023 - 3 004,841 кВт*год на суму 20 340,80 грн з ПДВ; акту прийому-передачі електроенергії за жовтень 2023 року №00000000303 від 19.12.2023 - 49 743 кВт*год на суму 336 727,48 грн з ПДВ; акту прийому-передачі електроенергії за листопад 2023 року №00000000339 від 19.12.2023 - 52 302 кВт*год на суму 354 050,23 грн з ПДВ; акту прийому-передачі електроенергії за грудень 2023 року №00000000368 від 19.12.2023 - 55 696 кВт*год на суму 377 025,38 грн з ПДВ; акту прийому-передачі електроенергії за січень 2024 року №00000000011 від 14.02.2024 - 63 073 кВт*год на суму 426 962,83 грн з ПДВ.
За поставлену електричну енергію проведено розрахунки в повному обсязі.
Прокурор у позові вказує, що здійснюючи розрахунок за поставлену електричну енергію у вказаний період за ціною, визначеною договором, комунальне підприємство мало сплатити постачальнику коштів на суму 1 918 380,00 грн (319 729,999 * 5,00 грн + 20%).
Отже, внаслідок неправомірного збільшення ціни на електричну енергію відбулась переплата коштів у розмірі 245 982,35 грн (2 164 362,35 грн - 1 918 380,00 грн).
Таким чином, за твердженням прокурора, Товариство з обмеженою відповідальністю "Захід Енерджі Груп" безпідставно зберегло у себе грошові кошти у сумі 245 982,35 грн.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування, оцінка аргументів сторін
З наведених обставин видно, що спірні правовідносини є за своїм змістом майновими та стосуються безпідставного збереження майна. Також спірні правовідносини пов`язані із укладенням додаткових угод до договору про постачання електричної енергії споживачу, зокрема в аспекті дотримання вимог Закону України "Про публічні закупівлі" при укладенні таких угод.
Спірний характер правовідносин базується на тому, що прокурор вважає, що спірні угоди укладено без дотримання вимог Закону України "Про публічні закупівлі", а саме щодо зміни до вартості товару, що закуповувався. Прокурор також вважає, що відповідач зберіг у себе грошові кошти без достатньої правової підстави, що є порушеними інтересів держави. 
Відповідач 1 натомість такі вимоги прокурора заперечив. Наполягає на дотриманні законодавчих вимог при укладенні додаткових угод.
Перш за все суд вважає за доцільне провести аналіз щодо представництва прокурором інтересів держави у цій справі.
Згідно з пунктом 3 частини першої статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді встановлені у Законі України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII "Про прокуратуру" (далі - Закон № 1697-VII). Частина третя статті 23 цього закону визначає, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.
Відповідно до абзаців першого - третього частини четвертої статті 23 Закону № 1697-VII наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.
Згідно із частиною четвертою статті 53 ГПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.
Відповідно до абзацу другого частини п`ятої статті 53 ГПК України у разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.
На думку суду прокурором дотримано зазначених норм законодавства. 
Суд ураховує позицію Великої Палати Верховного Суду щодо звернення прокурора до суду в інтересах держави неодноразово наведену у постановах (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі № 826/13768/16, від 05 березня 2020 року у справі № 9901/511/19, від 26 травня 2020 року у справі № 912/2385/18, від 06 липня 2021 року у справі № 911/2169/20, від 21 червня 2023 року у справі № 905/1907/21).
Верховний Суд нагадував у своїх постановах, що прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це відповідного суб`єкта лише тоді, коли той має повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах, але не здійснює чи неналежно їх здійснює. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі №826/13768/16, від 15 січня 2020 року у справі №698/119/18, від 11 лютого 2020 року у справі №922/614/19, від 28 вересня 2022 року у справі №483/448/20, від 08 листопада 2023 року у справі №607/15052/16-ц).
У категорії спорів щодо визнання недійсними договорів, укладених у межах публічних закупівель, пред`явлення прокурором позову в інтересах осіб, уповноважених державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, має ґрунтуватися на визначенні того, яка саме особа є суб`єктом, що має безпосередній інтерес у захисті державних фінансових ресурсів та в належному виконанні договірних зобов`язань відповідно до положень Закону № 922-VIII (див. постанову Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 12 березня 2025 року у справі № 924/524/24).
Закон не зобов`язує прокурора подавати позов в особі усіх органів, які можуть здійснювати захист інтересів держави у спірних відносинах і звертатись з позовом до суду. Належним буде звернення в особі хоча б одного з них (див. постанову об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 червня 2021 року у справі № 927/491/19, постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19 серпня 2020 року у справі № 923/449/18, від 25 лютого 2021 року у справі № 912/9/20, від 25 червня 2024 року у справі № 918/760/23, від 01 жовтня 2024 року у справі № 918/778/23, від 20 лютого 2025 року у справі № 910/16372/21).
У справі, яка розглядається, прокурор, обґрунтовуючи звернення до суду з позовом в інтересах держави в особі Рівненської обласної ради та Західного офісу Держаудитслужби, зазначив, що в даному випадку, укладення додаткової угоди до договору всупереч вимогам чинного законодавства порушує інтереси держави у сфері контролю за ефективним та цільовим використанням бюджетних коштів, а дотримання вимог законодавства у цій сфері становить суспільний інтерес, тому захист такого інтересу відповідає функціям прокурора (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 21.03.2019 по справі №912/989/18).
Крім того, використання бюджетних коштів з порушенням вимог законодавства підриває матеріальну і фінансову основу системи бюджетного фінансування, що в свою чергу завдає шкоду інтересам держави. Звернення прокурора до суду з вказаною позовною заявою має важливе значення для зміцнення правопорядку в сфері здійснення публічних закупівель і захисту економічної конкуренції та додержання всіма учасниками цих суспільних відносин принципу законності.
Невиконання встановлених законодавством норм при організації та проведенні тендерних процедур порушує інтереси держави в частині гарантування організації діяльності органів державної влади відповідно до вимог Конституції та законів України, забезпечення безумовного виконання нормативно-правових актів держави.
Виконання зобов`язань за додатковою угодою, укладеною з порушенням законодавства у сфері публічних закупівель, призвело до нераціонального та неефективного використання бюджетних коштів, що не відповідає меті Закону України "Про публічні закупівлі" та принципам, за якими мають здійснюватися публічні закупівлі, закріпленими в ст.3 даного Закону.
Окрім того, укладенням додаткових угод до договору поставки електричної енергії порушені матеріальні інтереси, оскільки з урахуванням додаткових угод комунальним підприємством фактично отримано менший обсяг електричної енергії у порівнянні з первісним договором за значно вищою ціною.
Прокурор зауважує, що, Комунальне підприємство "Рівненський обласний протипухлинний центр" Рівненської обласної ради створене та функціонує з метою надання високоспеціалізованої медичної онкологічної допомоги жителям Рівненської області та інших регіонів України. Вказаний заклад є ключовою ланкою регіональної системи охорони здоров`я, діяльність якої безпосередньо пов`язана із забезпеченням реалізації конституційного права громадян на охорону здоров`я та медичну допомогу.
Зазначає, що обласний бюджет зазнав фінансових втрат, хоча зазначена сума коштів у розмірі 245 982,35 грн могла бути використана Рівненською обласною радою для інших потреб, у тому числі і фінансування КП "Рівненський обласний протипухлинний центр".
Згідно з розділом "Загальні положення" статуту КП "Рівненський обласний протипухлинний центр", КП "Рівненський обласний протипухлинний центр" створене на базі майна, яке є об`єктом спільної власності територіальних громад – сіл, селищ, міcт Рівненської області.
Засновником, власником та органом управління майном підприємства є територіальні громади сіл, селищ, міст Рівненської області в особі Рівненської обласної ради. Підприємство є підпорядкованим, підзвітним та підконтрольним засновнику
Відповідно до п. 7.1. статуту, управління підприємством здійснює Рівненська обласна рада (засновник).
Засновник (власник), серед іншого, здійснює контроль за ефективністю використання майна, що є власністю (територіальної громади Рівненської області) або спільною власністю (територіальних громад) та закріплене за підприємством на праві оперативного управління (пункт 7.3.6. статуту).
Прокурор у підстави представництва ради посилається на висновок відображений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.06.2023 у справі № 905/1907/21, де вказано, що оскільки засновником закладу та власником його майна є територіальна громада в особі органу місцевого самоврядування, що фінансує і контролює діяльність такого комунального закладу, а також зобов`язаний контролювати виконання місцевого бюджету, зокрема законність та ефективність використання зазначеним закладом коштів цього бюджету за договорами про закупівлю товарів, то вказаний орган місцевого самоврядування є особою, уповноваженою на вжиття заходів представницького характеру щодо захисту інтересів територіальної громади.
Суд погоджується з обґрунтуванням прокурора, оскільки як слідує з наявного у справі звіту про результати проведення процедури закупівлі UA-2022-12-12-016354-a (дата формування 06.01.2023 року), у розділі закупівлі "Умови оплати" вказано - "Обласний бюджет", "Після оплата", розмір оплати 100%.
Таким чином суд констатує, що закупівлю здійснено саме за кошти обласного бюджету, розпорядником якого є обласна рада. Інших доказів на спростування встановлених обставин сторонами суду не надано. При цьому зазначення в платіжних документах платником КП "РОПЦ" не спростовує обставини здійснення закупівлі за кошти обласного бюджету які були надані у формі субвенції/дотації та в подальшому сплачені з рахунку споживача.
Щодо представництва інтересів Держаудитслужби прокурор вказав, що згідно зі статтею 2 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні", головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов`язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов`язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб`єктах господарювання державного сектору економіки, в тому числі суб`єктах господарювання, у статутному капіталі яких 50 і більше відсотків акцій (часток) належить суб`єктам господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням бюджетного законодавства, дотриманням законодавства про закупівлі, діяльністю суб`єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за судовим рішенням, ухваленим у кримінальному провадженні.
Відповідно до статті 5 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні", контроль за дотриманням законодавства у сфері закупівель здійснюється шляхом проведення моніторингу закупівлі у порядку, встановленому Законом України "Про публічні закупівлі", проведення перевірки закупівель, а також під час державного фінансового аудиту та інспектування.
Відповідно до пунктів 8, 10 статті 10 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні", органу державного фінансового контролю надається право: 8) порушувати перед відповідними державними органами питання про визнання недійсними договорів, укладених із порушенням законодавства, у судовому порядку стягувати у дохід держави кошти, отримані підконтрольними установами за незаконними договорами, без установлених законом підстав та з порушенням законодавства; 10) звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.
Згідно з пунктом 1 Положення про Державну аудиторську службу України (затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 3 лютого 2016 р. № 43), Державна аудиторська служба України (Держаудитслужба) є центральним органом виконавчої влади із спеціальним статусом, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів та який реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю.
Прокурор вказує, що Управлінням Західного офісу Держаудитслужби у Рівненській області проведено ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності КП "Рівненський обласний протипухлинний центр" Рівненської міської ради за період з 01.01.2022 по 31.12.2024 (акт ревізії від 07.04.2025 №13-17-04-06/46), в ході якої встановлення порушення при укладенні оскаржуваної додаткової угоди, в якості доказів надавши витяг з акту.
Обставини перевірки також підтвердила і Держаудитслужба у своїх поясненнях.
Водночас суд встановив, що прокурор звертався до Рівненської обласної ради та Західного офісу Держаудитслужби з повідомленням про те, що оспорювана додаткова угода була укладена з порушенням вимог Закону № 922-VIII, та проінформував Рівненську обласну раду про необхідність усунення виявлених порушень, у зв`язку з чим прокурор просив повідомити про те, чи вживались відповідні заходи з вказаного питання.
У відповідь на вказане звернення Рівненська обласна рада повідомила що заходи цивільно-правового характеру не вживались.
У відповідь на вказане звернення Управлінням Західного офісу Держаудитслужби у Рівненській області повідомлено що заходи цивільно-правового характеру не вживались.
У зв`язку з наведеним прокуратура скерувала листи Рівненській обласній раді та Західному офісу Держаудитслужби щодо здійснення представництва з метою пред`явлення позову.
Ураховуючи наведене, суду вважає, що прокурор у цій справі підтвердив наявність підстав для представництва інтересів держави в суді та правильно визначив Рівненську обласну раду та Західний офіс Держаудитслужби позивачами за пред`явленим ним до суду позовом, оскільки обласна рада згідно зі статутом відповідача 2 здійснює контроль за ефективністю використання майна, а Держаудитслужба є повноважним державним органом на здіснення перевірки фінансово господарської діяльності та захисту порушених, не визнаних чи оспорених прав.
Такий висновок узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 червня 2021 року у справі №927/491/19, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07 лютого 2023 року у справі №927/188/22, від 28 серпня 2024 року у справі №918/694/23, від 09 серпня 2023 року у cправі №924/1283/21.
Щодо суті позовних вимог суд відзначає наступне.
Правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави, територіальних громад та об`єднаних територіальних громад визначено Законом № 922-VIII (тут і надалі - у редакції, чинній станом на час укладення договору про закупівлю та оспорюваних додаткових угод до нього).
Відповідно до частини четвертої статті 3 Закону № 922-VIII відносини, пов`язані зі сферою публічних закупівель, регулюються виключно цим Законом і не можуть регулюватися іншими законами, крім випадків, встановлених цим Законом.
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 1 цього Закону договір про закупівлю визначається як господарський договір, що укладається між замовником і учасником за результатами проведення процедури закупівлі / спрощеної закупівлі та передбачає платне надання послуг, виконання робіт або придбання товару.
Основні вимоги до договору про закупівлю та внесення змін до нього урегульовані статтею 41 Закону № 922-VIII, частиною першою якої визначено, що договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного та Господарського кодексів України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.
Відповідно до частини першої статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно із частиною першою статті 652 ЦК України разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.
Частиною четвертою статті 41 Закону № 922-VIII визначено, що умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції / пропозиції за результатами електронного аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі / спрощеної закупівлі або узгодженої ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті та/або випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції / пропозиції учасника без зменшення обсягів закупівлі.
За загальним правилом істотні умови договору про закупівлю, однією з яких є ціна товару, не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі (частина п`ята статті 41 Закону № 922-VIII). Однак зазначена норма передбачає випадки, коли допустима зміна істотних умов договору про закупівлю.
У спірних правовідносинах договір про закупівлю та оспорювана додаткова угода до нього були укладені у період дії положень норм частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII у редакції Закону № 1530-ІХ.
Щодо застосування пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII (у редакції Закону № 1530-ІХ) зазначає таке.
Законом № 1530-ІХ внесено зміни до Закону № 922-VIII (у редакції Закону № 114-ІХ) та викладено пункт 2 частини п`ятої статті 41 цього Закону в такій редакції: "Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків: збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю / внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії".
Внесеними Законом № 1530-IX змінами у першому реченні пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII слова "підписання договору про закупівлю" замінені словами "підписання договору про закупівлю / внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару", а друге речення після слів "дизельного пального" доповнено словом "природного". Ці зміни полягали, зокрема, у корегуванні обмеження щодо мінімального 90-денного строку змін до ціни за одиницю товару після підписання договору про закупівлю. Водночас порогове значення у 10 % залишилося незмінним і застосовується й надалі.
Так, на відміну від норм пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII у редакції Закону № 114-ІХ, який урегульовував можливість збільшення ціни за одиницю товару не частіше ніж один раз на 90 днів лише з моменту підписання договору про закупівлю, положеннями цього пункту в редакції Закону № 1530-IX визначено, що строк зміни умов договору може відраховуватись як з моменту підписання договору, так і з моменту внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару. Тобто редакцією цієї норми законодавець передбачив лише можливість внесення зміни до ціни договору неодноразово: вперше - один раз у перші 90 днів з дня підписання договору; другий і подальші рази - один раз на 90 днів, які починаються з моменту останньої зміни ціни.
Додатково на підтвердження зазначеного свідчить зміст пояснювальної записки до проєкту Закону № 1530-IX (див. https://itd.rada.gov.ua/billinfo/Bills/pubFile/634356), згідно з якою метою його прийняття було завершити реформу органу оскарження у сфері публічних закупівель, що відповідно дозволяє стверджувати, що подібні зміни вочевидь не були спрямовані на те, щоб дозволити учасникам публічних закупівель (виконавцям) після підписання договору збільшувати ціну за одиницю товару більше ніж на 10 % від ціни товару, погодженої сторонами в договорі про закупівлю.
Іншими словами, зміни та доповнення до пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII, внесені Законом № 1530-IX, стосуються лише встановлення альтернативного варіанта визначення моменту початку обчислення строку для зміни ціни за одиницю товару - 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю або 90 днів з моменту внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару.
Проте пунктом 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII як у редакції, викладеній Законом №114-ІХ, так і в редакції, викладеній Законом № 1530-ХІ, однаково передбачено, що такі обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовуються у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії.
Водночас положення пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII у редакції Закону № 1530-ХІ не містять змін щодо максимально можливого збільшення розміру ціни за одиницю товару, погодженої сторонами договору закупівлі, визначеної попередньою редакцією цієї норми на рівні не більше 10 %. У будь-якому випадку загальний розмір збільшення ціни не може перевищувати 10 % ціни, встановленої в договорі закупівлі.
Тлумачення пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII свідчить, що зміна істотних умов договору про закупівлю після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі допускається лише у випадках, прямо передбачених цією нормою. Одним із цих випадків є збільшення ціни товару, але за умови, що таке збільшення не може перевищувати нормативно визначеного відсоткового значення суми, встановленої в договорі про закупівлю, яке у пункті 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII унормовано на рівні не більше 10 %.
До того ж визначене законодавцем відсоткове значення обмеження суми є граничним (пороговим) і відповідний ліміт зміни ціни слід враховувати при кожному внесенні змін до договору про закупівлю, а не застосовувати щоразу до кожного окремого випадку внесення змін. Іншими словами, це означає, що сукупне значення збільшення ціни при послідовних змінах до договору (у разі коливання ціни товару на ринку) не може перевищувати нормативно закріпленого 10 % значення для зміни ціни, визначеної в договорі про закупівлю.
Отже, норми пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII визначають правила внесення змін до договору про закупівлю без проведення нової процедури закупівлі, зокрема, надаючи можливість внесення цих змін у разі збільшення ціни товару, однак за умови, що сукупне значення збільшення ціни при послідовних змінах до договору не повинне перевищувати нормативно визначеного граничного (порогового) відсоткового значення суми, визначеної в договорі про закупівлю, а не застосовуватися щоразу до кожного окремого випадку внесення змін. Такі послідовні зміни не повинні спрямовуватися на ухиляння від виконання положень цієї норми Закону № 922-VIII.
Інший підхід до розуміння положень пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII, який передбачає щоразу з кожним внесення змін можливість збільшення ціни договору до 10 %, тобто можливість необмеженого збільшення ціни (понад 10 % ціни договору закупівлі) при незмінному загальному розмірі суми закупівлі, може призвести до нівелювання мети законодавчого регулювання процедур закупівлі, адже відкриває шлях до маніпулювання учасниками загальною вартістю пропозицій, внаслідок чого відкривається можливість під час процедури усунути конкурентів, запропонувавши найнижчу ціну, та після укладення договору підвищити ціну до рівня економічно обґрунтованої.
Укладення додаткових угод до договору про закупівлю щодо зміни ціни на товар із урахуванням подібного підходу спотворюватиме результати торгів та зводитиме нанівець економію, яку було отримано під час підписання договору, та, як наслідок, робитиме результат закупівлі невизначеним й зумовлюватиме неефективне використання бюджетних коштів, що є прямим порушенням принципів процедури закупівлі, визначених преамбулою та статтею 5 Закону № 922-VIII.
Окрім того, збільшення ціни може призвести до того, що кількість товарів настільки зменшиться, що виконання договору закупівлі в такому обсязі не відповідатиме господарській меті укладення замовником договору закупівлі.
До того ж застосування підходу, який передбачає можливість збільшувати ціну за одиницю товару більше ніж на 10 % пропорційно збільшенню ціни товару на ринку, у разі коливання ціни цього товару, спотворюватиме принцип добросовісної конкуренції серед учасників.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21 листопада 2025 року у справі №920/19/24 з урахуванням наведеного вище аналізу нормативного припису пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII, беручи до уваги усталену та послідовну судову практику, повважала, що зміна тлумачення зазначеної норми та запровадження протилежного підходу щодо можливості неодноразового збільшення ціни товару на 10 % при кожному внесенні змін до договору про закупівлю більше нагадує власне зміну цієї норми та, як наслідок, порушуватиме принцип правової визначеності.
Ураховуючи наведене, Велика Палата Верховного Суду у вказаній постанові відзначила, що зміна умов договору про закупівлю щодо збільшення ціни за одиницю товару більше ніж на 10 % не допускається, зокрема, у випадку закупівлі бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії. Внесені зміни Законом № 1530-ІХ до пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII не стосуються встановленої первісною редакцією цього Закону заборони збільшення ціни за одиницю товару більше ніж на 10 %, в тому числі і при здійсненні закупівлі бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії.
Виняток з обмежень, викладений в останньому реченні пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII, повинен тлумачитися суто буквально, а тому він стосується лише строків зміни ціни за одиницю товару у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії (дотримання умови про зміну лише раз на 90 днів в цьому випадку не діє) і не визначає верхньої межі збільшення (зміни) ціни за одиницю товару.
Суд ураховує, що пунктом 3-7 розділу Х Перехідних положень Закону України "Про публічні закупівлі" установлено, що на період дії правового режиму воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування особливості здійснення закупівель товарів, робіт та послуг для замовників, передбачених цим Законом (далі - Особливості), визначаються Кабінетом Міністрів України із забезпеченням захищеності таких замовників від воєнних загроз та з дотриманням вимог, встановлених пунктом 3-8 цього розділу.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 2022 р. № 1178 затверджені Особливості здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України "Про публічні закупівлі", на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування (надалі "Особливості".
В даному спорі до застосування не підлягає редакція підпункту 2 пункту 19 Особливостей в редакції Постанови КМУ № 1067 від 01.09.2025, оскільки як договір, так і спірні додаткові угоди укладені до прийняття вказаної постанови, яка не має ретроспективної дії на правовідносини, які виникли до її прийняття.
Пунктом 19 Особливостей передбачено, що істотні умови договору про закупівлю, укладеного відповідно до пунктів 10 і 13 (крім підпунктів 13 та 15 пункту 13) цих особливостей, не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків:
1) зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника;
2) погодження зміни ціни за одиницю товару в договорі про закупівлю у разі коливання ціни такого товару на ринку, що відбулося з моменту укладення договору про закупівлю або останнього внесення змін до договору про закупівлю в частині зміни ціни за одиницю товару. Зміна ціни за одиницю товару здійснюється пропорційно коливанню ціни такого товару на ринку (відсоток збільшення ціни за одиницю товару не може перевищувати відсоток коливання (збільшення) ціни такого товару на ринку) за умови документального підтвердження такого коливання та не повинна призвести до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю на момент його укладення;
3) покращення якості предмета закупівлі за умови, що таке покращення не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю;
4) продовження строку дії договору про закупівлю та/або строку виконання зобов`язань щодо передачі товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі обставин непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умови, що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю;
5) погодження зміни ціни в договорі про закупівлю в бік зменшення (без зміни кількості (обсягу) та якості товарів, робіт і послуг);
6) зміни ціни в договорі про закупівлю у зв`язку з зміною ставок податків і зборів та/або зміною умов щодо надання пільг з оподаткування - пропорційно до зміни таких ставок та/або пільг з оподаткування, а також у зв`язку із зміною системи оподаткування пропорційно до зміни податкового навантаження внаслідок зміни системи оподаткування;
7) зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу споживчих цін, зміни курсу іноземної валюти, зміни біржових котирувань або показників Platts, ARGUS, регульованих цін (тарифів), нормативів, середньозважених цін на електроенергію на ринку "на добу наперед", що застосовуються в договорі про закупівлю, у разі встановлення в договорі про закупівлю порядку зміни ціни;
8) зміни умов у зв`язку із застосуванням положень частини шостої статті 41 Закону;
9) зменшення обсягів закупівлі та/або ціни згідно з договорами про закупівлю робіт з будівництва об`єктів нерухомого майна відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2023 р. № 382 "Про реалізацію експериментального проекту щодо відновлення населених пунктів, які постраждали внаслідок збройної агресії Російської Федерації" (Офіційний вісник України, 2023 р., № 46, ст. 2466), якщо розроблення проектної документації покладено на підрядника, після проведення експертизи та затвердження проектної документації в установленому законодавством порядку.
Суд проаналізував обґрунтування необхідності зміни ціни, як підставу для підписання спірної додаткової угоди.
У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження належного обґрунтування коливання ціни на ринку з моменту укладення договору до моменту укладення додаткової угоди №3. 
Так, як підставу для укладення додаткової угоди №3 від 18 серпня 2023 року надано експертний висновок Рівненської торгово- промислової палати В-169/2 від 14.08.2023 року в якому зазначено середньозважену ціну РДН (ОЕС) за період 01.02.2023 - 28.02.2023 та за період 01.07.2023 - 31.07.2023, та надано висновок що середньозважена ціна на електроенергію на РДН (ОЕС) у липні 2023 року в порівнянні з лютим 2023 року збільшилась на 14%. Однак обґрунтованого документального підтвердження факту коливання ціни на електричну енергію на ринку з моменту укладення договору (6 січня 2023 року) до моменту укладення додаткової угоди №3 (18 серпня 2023 року) або оформлення та направлення оферти листом від 14 серпня 2023 року не надано. Окрім того, вказана додаткова угода розповсюджує свою дію на відносини сторін, які виникли до її укладення, тобто така угода змінює ціну за товар після його споживання.
Тобто, постачальником не обґрунтовано і документально не підтверджено факт коливання ціни на електричну енергію на ринку з моменту укладення договору до моменту укладення додаткової угоди.
Частиною третьою статті 215 ЦК України визначено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
За частиною першою статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
Вирішуючи спори про визнання правочинів недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин. Тобто, для того щоб визнати той чи інший правочин недійсним, позивач по справі має довести, що такий правочин, саме в момент його укладання, зокрема, суперечив ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
У цій справі суд установив, що за результатами проведення оголошеної позивачем процедури закупівлі переможцем було визнано ТОВ "Захід Енерджі Груп" з остаточною пропозицією за результатами аукціону з урахуванням пониження ціни предмета закупівлі - 4 500 000,00 грн з ПДВ, за ціною 5,00 грн/кВт*год за одиницю товару без ПДВ.
Натомість угодою №3 внесено зміни до договору в частині зміни ціни за одиницю товару в бік збільшення, зокрема ціна за (одиницю товару) кВт*год спожиту електричну енергію визначена у розмірі 5,64112 грн/кВт*год без ПДВ, тобто ціна збільшилась на 12,82%, тобто ціну збільшено понад порогове обмеження встановлене законом. 
Суд враховує, що зміна до договору має містити окреме документальне підтвердження. Документ про зміну ціни повинен містити належне підтвердження викладених у ньому даних, проведених досліджень коливання ринку, джерел інформації тощо (див. постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13 жовтня 2020 року у справі № 912/1580/18, від 2 грудня 2020 року у справі № 913/368/19, від 11 травня 2023 року у справі № 910/17520/21).
Тобто сам факт збільшення ціни товару на ринку не обов`язково тягне підвищення ціни на аналогічний товар, який є предметом договору.
При зверненні до замовника з пропозиціями підвищити ціну постачальник має обґрунтувати, чому таке підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору по ціні, запропонованій замовнику на тендері, навести причини, через які виконання укладеного договору стало для постачальника вочевидь невигідним. Крім того, постачальник також має довести, що підвищення ціни є не прогнозованим (його неможливо було передбачити і закласти в ціну товару на момент подання постачальником тендерної пропозиції).
Як коливання ціни необхідно розуміти зміну за певний період часу ціни товару на ринку чи то в сторону зменшення, чи в сторону збільшення. І таке коливання має відбуватись саме в період укладання договору і до внесення відповідних змін до нього.
Водночас, на підтвердження факту коливання ціни на товар, у документі, який видає компетентна організація, має бути зазначена діюча ринкова ціна на товар і її порівняння з ринковою ціною станом на дату, з якої почали змінюватися ціни на ринку, - як у бік збільшення, так і у бік зменшення (тобто наявність коливання). Необхідність зазначення такої інформації зумовлюється також тим, що у випадку коливання цін зміни до договору про закупівлю вносяться з урахуванням показників коливання цін, що стали підставою для здійснення попередніх змін до договору. Кожна зміна до договору має містити окреме документальне підтвердження.
Законом № 922-VIII не передбачено форму / вигляд інформації щодо такого коливання, внесення змін до договору про закупівлю можливе у випадку саме факту коливання ціни такого товару на ринку та повинно бути обґрунтованим і документально підтвердженим (див. постанову Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 6 лютого 2025 року у справі № 916/747/24).
Під час визначення щодо доказів на підтвердження коливання ціни товару на ринку слід виходити як з аналізу норм чинного законодавства щодо повноважень та функцій суб`єктів надання такої інформації (наприклад, до цих суб`єктів можна віднести, Державну службу статистики України, на яку постановою КМУ від 10 вересня 2014 року № 442 "Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади" покладено функцію з контролю за цінами в частині здійснення моніторингу динаміки цін (тарифів) на споживчому ринку; державне підприємство "Державний інформаційно-аналітичний центр моніторингу зовнішніх товарних ринків", яке на замовлення суб`єкта господарювання виконує цінові / товарні експертизи, зокрема, щодо відповідності ціни договору наявній кон`юнктурі певного ринку товарів; ТПП України, яка у межах власних повноважень надає послуги щодо цінової інформації, тощо), так і положень щодо доказів, які закріплені у главі 5 розділу І ГПК України.
Таким чином, з-поміж іншого, довідки, експертні висновки ТПП України, тощо можуть використовуватися для підтвердження коливання ціни товару на ринку. Втім судам у порядку статті 86 ГПК України слід їх досліджувати та оцінювати за критеріями належності, допустимості, достовірності, вірогідності з точку зору саме факту коливання ціни на товар (див. постанову Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 5 вересня 2023 року у справі № 926/3244/22).
Суд установив, що для обґрунтування підвищення ціни відповідачем на власний розсуд обирались періоди для порівняння середніх цін на електричну енергію, дослідження яких не відображало їх динаміку, а також не могло бути належним обґрунтуванням для висновків про коливання цін у бік збільшення. Крім того, у наданих Товариством з обмеженою відповідальністю "Захід Енерджи Груп" документах не міститься доказів на підтвердження пропорційного зростання ціни на товар на ринку з урахуванням періоду дії договору до укладення додаткової угоди.
Водночас наведені документи не містять відомостей щодо динаміки ціни на електричну енергію, пропорційності їх зростання, у них відсутній аналіз вартості ціни електричної енергії на конкретну дату у порівнянні з попередніми періодами чи будь-які інші дані, які б підтверджували коливання ціни електричної енергії на ринку, у зв`язку із чим не містять належного обґрунтування для зміни істотних умов договору на підставі пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII.
Підсумовуючи суд зазначає, що необхідність внесення зазначених змін не можна вважати обґрунтованим та такою, що підтверджена належними доказами, окрім того, спірною угодою збільшено ціну за одиницю товару понад 10 %.
Водночас суд звертає увагу сторін, що посилання відповідача 1 на підпункт 2, підпункт 7 пункту 19 Особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України "Про публічні закупівлі", на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 №1178 не свідчить про зміну законодавства у відповідній категорії спору, оскільки: 1) постанова Кабінету Міністрів України є підзаконним нормативно-правовим актом; 2) їх зміст лише деталізує випадки для можливості зміни сторонами правочину ціни договору в порядку пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", та не встановлює іншого алгоритму розрахунку процентного співвідношення ціноутворення передбаченого даною нормою (правова позиція ВС викладена у постанові від 28 серпня 2024 року у cправі №918/694/23).
З урахуванням наведеного суд робить висновок щодо наявності підстав для визнання оспорюваної додаткової угоди №3 до договору недійсною, оскільки вона укладена всупереч вимог статі 41 Закону № 922-VIII оскільки не містять належних доказів коливання цін на ринку з моменту укладення договору до моменту внесення змін, змінює ціну товару після того як товар було спожито та збільшує ціну за одиницю товару понад 10 % що заборонено законом, який регулює спірні правовідносини щодо процедури публічних закупівель.
Оскільки зазначена додаткова угода є недійсною та не породжує правових наслідків, то підстава для оплати електричної енергії за встановленою у них ціною відпала, а тому грошові кошти, на підставі норм статей 216, 1212 ЦК України, у заявленому розмірі Товариство з обмеженою відповідальністю "Захід Енерджі Груп" має повернути (аналогічні висновки наведено у пунктах 71, 72, 82 постанови Великої Палати Верховного Суду від 24 січня 2024 року у справі № 922/2321/22).
Як видно із встановлених обставин справи, розрахунок вартості поставленого товару необхідно здійснювати з ціни товару за одиницю в розмірі 5,00 грн за кВт*год без ПДВ.
Суд установив, що у період дії зміненої ціни поставлено 319 729,999 кВт*год електричної енергії на загальну суму 2 164 362,35 грн з ПДВ.
За поставлену електричну енергію проведено розрахунки в повному обсязі.
Таким чином, здійснюючи розрахунок за поставлену електричну енергію у вказаний період за ціною, визначеною договором, комунальне підприємство мало сплатити постачальнику коштів на суму 1 918 380,00 грн, отже, внаслідок неправомірного збільшення ціни на електричну енергію відбулась переплата коштів у розмірі 245 982,35 грн яка є різницею між фактичною сплатою та вартістю товару, обов`язок з оплати якого існував.
Таким чином, грошові кошти в сумі 245 982,35 грн є такими, що були безпідставно одержані відповідачем, оскільки підстава їх набуття відпала. А тому відповідач зобов`язаний їх повернути, що відповідає приписам статей 216, 1212 ЦК України.
Щодо посилань відповідача 1 на наведену у відзиві судовому практику суд зазначає наступне.
Суд зазначає, що предметом спору у справі №125/2157/19, що відображено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2022 року було визнання договорів недійсними та поділ спільного майна подружжя, що на переконання суду не свідчить про подібність спірних правовідносин.
У справі №923/199/21 ВП ВС у постанові від 5 жовтня 2022 року вказала:" У цій справі суди першої та апеляційної інстанцій визнали наявність підстав для представництва прокурором інтересів держави, дійшовши висновку, що органом, уповноваженим здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, є Рада, до виключної компетенції якої належить затвердження обласного бюджету, та на яку покладено обов`язок щодо представництва спільних інтересів територіальних громад, селищ, міст у межах законодавчо визначених повноважень.
Велика Палата Верховного Суду, здійснюючи перегляд судового рішення в межах, визначених статтею 300 ГПК України, не досліджує ці висновки, а обмежується у своїх висновках лише питаннями, пов`язаними з розподілом судових витрат у цій справі.
Ураховуючи викладене, Велика Палата Верховного Суду вважає, що суд апеляційної інстанції, скасувавши рішення місцевого господарського суду про задоволення позову та прийнявши нове про відмову в задоволенні позовних вимог, дійшов правильного висновку про існування підстав для покладення на прокурора обов`язку з відшкодування витрат зі сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги на користь Пансіонату".
Таким чином, постанова ВП ВС від 5 жовтня 2022 року у справі №923/199/21 не підлягає до застосування у цій справі з огляду на відмінність правовідносин.
Посилання відповідача 1 на висновки Верховного Суду, зокрема у постанові від 27.07.2021 року №922/2030/20 (правовідносини виникли у 2018 році), від 11.08.2021 №927/719/20 (правовідносини виникли у 2020 році), від 02.12.2021 №921/371/20 (правовідносини виникли у 2017 році) та інші, є не релевантними оскільки даний спір стосується застосування пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII в редакції Закону №1530-IX. Також посилання відповідача 1 на зазначену судову практику не спростовує обставин, встановлених даним судовим рішенням.
Щодо можливості стягнення безпідставно збережених коштів на користь особи, яка не є стороною оспорюваного правочину, суд покликається на правові висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 9 серпня 2023 року у cправі №924/1283/21.
Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Висновки суду
За результатом розгляду спору суд установив, що додаткова угода №3 від 18 серпня 2023 року до договору про постачання електричної енергії від 6 січня 2023 року укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Захід Енерджі Груп" та Комунальним підприємством "Рівненський обласний протипухлинний центр" Рівненської обласної ради, укладена з порушенням Закону України "Про публічні закупівлі", а тому цю угоду суд визнав недійсною. 
Надмірно сплачені кошти в сумі 245 982,35 грн є такими, що були безпідставно одержані відповідачем 1, оскільки підстава їх набуття відпала. А тому вказані кошти необхідно стягнути з TOB "Захід Енерджи Груп".

Розподіл судових витрат
Згідно з положеннями статті 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін.
У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Загальний розмір судового збору за даним позовом складає 5 614,19 грн (1 немайнова вимоги + 1 майнова). 
Таким чином, судові витрати у зв`язку з задоволенням позову покладаються на відповідачів, а саме за майновою вимогою судові витрати в розмірі 2 951,79 грн покладаються на відповідача 1 як особу, яка безпідставно збагатилась, судові витрати за немайновою вимогою в розмірі 2 662,40 грн покладаються на сторін відповідачів порівну, тобто по 1 331,20 грн.
Керуючись статтями 73, 74, 76-79, 91, 120, 123, 129, 233, 238, 241 ГПК України, суд –
ВИРІШИВ:
1. Позов задоволити.
2. Визнати недійсною додаткову угоду №3 від 18 серпня 2023 року до договору про постачання електричної енергії споживачу №046/Т від 06.01.2023, укладеного між  Товариством з обмеженою відповідальністю "Захід Енерджі Груп" та Комунальним підприємством "Рівненський обласний протипухлинний центр" Рівненської обласної ради.
3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Захід Енерджі Груп" (33028, Рівненська обл., місто Рівне, вул.Гетьмана Мазепи, будинок 4А/6А, офіс 508, ідентифікаційний код 43752746) на користь Рівненської обласної ради (33028, Рівненська обл., місто Рівне, майдан Просвіти, будинок 1, ідентифікаційний код 21085816) безпідставно збережені кошти в сумі 245 982 (двісті сорок п`ять тисяч дев`ятсот вісімдесят два) грн 35 коп.
4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Захід Енерджі Груп" (33028, Рівненська обл., місто Рівне, вул.Гетьмана Мазепи, будинок 4А/6А, офіс 508, ідентифікаційний код 43752746) на користь Рівненської обласної прокуратури (33028, м. Рівне, вул. 16 липня 52, ідентифікаційний код 02910077) 4 282 (чотири тисячі двісті вісімдесят два) грн 99 коп судового збору.
5. Стягнути з Комунального підприємства "Рівненський обласний протипухлинний центр" Рівненської обласної ради ( 33010, Рівненська обл., Рівненський р-н, місто Рівне, вул.Олександра Олеся, будинок 12Б, ідентифікаційний код 02000205) на користь Рівненської обласної прокуратури (33028, м. Рівне, вул. 16 липня 52, ідентифікаційний код 02910077) 1 331 (одна тисяча триста тридцять один) грн 20 коп судового збору.

Позивач (Стягувач): Рівненська обласна рада (33028, Рівненська обл., місто Рівне, майдан Просвіти, будинок 1, ідентифікаційний код 21085816).
Позивач: Західний офіс Держаудитслужби (79000, Львівська обл., місто Львів, вул.Костюшка, будинок 8, ідентифікаційний код 40479801).
Позивач (Стягувач за судовим збором): Рівненська обласна прокуратура (33028, м. Рівне, вул. 16 липня 52, ідентифікаційний код 02910077).
Відповідач (Боржник): Товариство з обмеженою відповідальністю "Захід Енерджі Груп" (33028, Рівненська обл., місто Рівне, вул.Гетьмана Мазепи, будинок 4А/6А, офіс 508, ідентифікаційний код 43752746).
Відповідач (Боржник): Комунальне підприємство "Рівненський обласний протипухлинний центр" Рівненської обласної ради ( 33010, Рівненська обл., Рівненський р-н, місто Рівне, вул.Олександра Олеся, будинок 12Б, ідентифікаційний код 02000205).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України).
Інформацію по справі, що розглядається, можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://rv.arbitr.gov.ua/sud5019/.
Повне рішення складено 30 квітня 2026 року.

Суддя Андрій КАЧУР