ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.05.2026 м.Дніпро 
Справа № 904/2404/25
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді-доповідача Кошлі А.О., суддів: Демчини Т.Ю., Стефанів Т.В., 
за участі:
секретаря судового засідання: Кахикало А.С.
представника позивача (апелянт) – Грачов Є.О.
представника відповідача - Ковтуненко Р.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 03.04.2026 (суддя Перова О.В.) у справі № 904/2404/25
за позовом: Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» 
до відповідача: Акціонерного товариства «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» 
про стягнення заборгованості
ВСТАНОВИВ:
Стислий виклад змісту рішення господарського суду першої інстанції:
Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго» звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області із позовною заявою до Акціонерного товариства «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» про стягнення заборгованості за договором про надання послуг з передачі електричної енергії у розмірі 6 345 242,95 грн, 3 % річних у розмірі 22 947,18 грн та судового збору у розмірі 76 418,28 грн.
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 26.09.2025 у справі № 904/2404/25 закрито провадження у справі № 904/2404/25 в частині стягнення заборгованості у розмірі 2 420 744,27 грн у зв`язку з відсутністю предмета спору. Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» до Акціонерного товариства «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» про стягнення заборгованості задоволено у повному обсязі. Стягнуто з Акціонерного товариства «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» на користь Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» заборгованість у розмірі 3 924 498,68 грн, 3 % річних у розмірі 22 947,18 грн та судовий збір у розмірі 47 369,35 грн.
01.10.2025 від представника відповідача надійшла заява про розстрочення виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 26.09.2025 у справі № 904/2404/25 шляхом здійснення оплати загальної заборгованості у розмірі 3 994 815,21 грн в безготівковій формі десятьма щомісячними платежами у період з жовтня 2025 року по липень 2026 року. Заява обґрунтована відсутністю у відповідача коштів для погашення заборгованості, фактичним нездійсненням господарської діяльності внаслідок виникнення форс-мажорних обставин, обумовлених збройною агресією Російської Федерації проти України.
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 03.04.2026 у справі № 904/2404/25 заяву Акціонерного товариства «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» про розстрочення виконання судового рішення у справі № 904/2404/25 задоволено частково. Розстрочено виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 26.09.2025 у справі № 904/2404/25 про стягнення з Акціонерного товариства «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» на користь Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» заборгованості у розмірі 3 924 498,68 грн, 3 % річних у розмірі 22 947,18 грн та судового збору у розмірі 47 369,35 грн, з урахуванням часткової сплати на загальну суму 2 616 332,70 грн, строком на 4 (чотири) місяця за наступним графіком: до 30.04.2026 сплатити 436 055,45 грн; до 30.05.2026 сплатити 436 055,45 грн; до 30.06.2026 сплатити 436 055,08 грн; до 30.07.2026 сплатити 70 316,53 грн. В іншій частині заяви відмовлено.
Приймаючи оскаржувану ухвалу, місцевий господарський суд виходив з того, що відповідно до частини 3 статті 331 Господарського процесуального кодексу України підставою для розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Суд першої інстанції зазначив, що Господарський процесуальний кодекс України не визначає переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання, тому суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини. Суд першої інстанції констатував, що посилання відповідача на скрутний фінансовий стан саме по собі не є безумовною підставою для розстрочення виконання рішення суду, а чинним законодавством України не передбачено звільнення від обов`язку оплати у зв`язку з відсутністю коштів. Суд також зазначив, що даний спір виник з вини відповідача, а сторони по справі знаходяться в рівнозначних економічних умовах.
Водночас суд першої інстанції встановив, що АТ «Марганецький ГЗК» у період з жовтня 2025 по березень 2026 року вже частково сплатило заборгованість за рішенням суду у розмірі 2 616 332,70 грн, що підтверджується відповідними платіжними інструкціями. Залишок несплаченої заборгованості складає 1 378 482,51 грн. Суд, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, зокрема рішення від 17.05.2005 у справі «Чижов проти України» та ухвали від 07.10.2003 у справі «Корнілов та інші проти України», дійшов висновку, що строк розстрочення виконання рішення на 4 місяця не призведе до невиправданої затримки виконання рішення суду, реалізації гарантованого для позивача права на отримання результату вирішення спору між сторонами та не порушить справедливої рівноваги та справедливого балансу у розумінні статті 6 Конвенції. Також судом враховано добровільне виконання відповідачем судового рішення в частині погашення заборгованості відповідно до заявленого графіку, що свідчить про намір добросовісної поведінки відповідача на стадії виконання судового рішення.
Не погодившись із зазначеною ухвалою, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулося Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго», в якій просить прийняти дану апеляційну скаргу до розгляду та відкрити провадження у справі, скасувати ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 03.04.2026 року по справі № 904/2404/25 в частині задоволення заяви про розстрочку виконання рішення суду, ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви АТ «Марганецький ГЗК» про розстрочення виконання рішення, покласти витрати по сплаті судового збору на Відповідача.
Зміст та обґрунтування вимог апеляційної скарги
Апелянт зазначає, що на НЕК «Укренерго» покладено критично важливі обов`язки та функції, які останній виконує по всій території України. Наказом Міністерства енергетики України від 23.02.2023 № 63 НЕК «Укренерго» віднесено до переліку підприємств паливно-енергетичного комплексу, які є критично важливими для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період. Велика кількість об`єктів енергетичної інфраструктури, більшість з яких належить позивачу, були обстріляні, а їх відновлення потребує грошових коштів у великих розмірах, тому своєчасне отримання плати за надані послуги є надзвичайно важливим для позивача. Факт несвоєчасної оплати послуг відповідачем має вплив на належне виконання позивачем своїх обов`язків перед контрагентами та суспільством, що тягне за собою застосування до позивача господарських санкцій.
Апелянт звертає увагу, що згідно звіту про власний капітал за 2024 рік позивач має збиток у розмірі 37 160 209 000,00 грн, до якого входить у тому числі заборгованість відповідача, що підтверджує перебування позивача також у скрутному фінансовому становищі. Загальний розмір заборгованості учасників ринку перед позивачем станом на 20.03.2026 становить 46 808 702 998,88 грн, а загальний борг оператора системи передачі перед контрагентами становив 32 365 860 461,90 грн, що свідчить про тенденцію накопичення боргу.
На переконання скаржника, наведені відповідачем обставини не свідчать про неможливість виконання рішення суду, а лише відображають поточну господарську діяльність, що не є обставинами, з якими закон пов`язує можливість розстрочення виконання судового рішення. Обставини, на які посилається відповідач, лише вказують на несприйнятливість виконання рішення суду для нього у цей час та можливість настання негативних наслідків, при цьому фінансове становище відповідача є результатом його власної господарської діяльності, в ході якої відповідач мав планувати свої видатки.
За доводами позивача, НЕК «Укренерго» та і АТ «Марганецький ГЗК» несуть однакову економічну відповідальність за свої дії та однакові ризики, оскільки господарська діяльність здійснюється на власний ризик, за власним комерційним розрахунком. Обидва підприємства включені до переліку підприємств паливно-енергетичного комплексу, які є критично важливими для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення, що засвідчує однаковий статус підприємств. Стандарт розумної та обачливої поведінки комерсанта набагато вищий, порівняно зі стандартом пересічної розумної людини, на що апелянт посилається з урахуванням постанови Верховного Суду від 27.01.2021 у справі № 910/17876/19.
Апелянт стверджує, що розстрочення є правом, а не обов`язком суду, яке реалізується виключно у виняткових випадках та за наявності підстав, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Відстрочка та розстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Посилаючись на рішення ЄСПЛ у справі «Шмалько проти України» від 20.07.2004, апелянт зазначає, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, а неможливість для заявника домогтися виконання судового рішення становить втручання у право на мирне володіння майном відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 (рішення ЄСПЛ у справі «Войтенко проти України» від 29.06.2004). Також апелянт посилається на рішення ЄСПЛ у справі «Півень проти України» від 29.06.2004, згідно з яким юридична особа не може посилатися на відсутність коштів, щоб не виплачувати борг, підтверджений судовим рішенням, і таку відсутність не можна прийняти як «виняткові обставини».
Апелянт вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо наявності підстав для розстрочення виконання рішення суду, оскільки судом не встановлено, що розстрочення виконання рішення не зашкодить матеріальним інтересам та фінансовому стану позивача. Суд першої інстанції повинен був перш за все врахувати той факт, що скрутний майновий стан наявний не лише у відповідача, а відтак, у разі задоволення заяви відповідача про розстрочку виконання рішення суду матиме місце недотримання справедливого балансу між сторонами. Апелянт стверджує, що судом не встановлені всі обставини, а рішення ухвалено без належних та допустимих доказів, що є підставою для скасування судового рішення відповідно до ч. 1 ст. 277 ГПК України.
Позиція учасників справи, викладена у відзиві на апеляційну скаргу
Акціонерне товариство «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» подало відзив на апеляційну скаргу, згідно якого не погоджується з доводами та твердженнями апеляційної скарги НЕК «Укренерго» та вважає, що ухвала Господарського суду Дніпропетровської області від 03.04.2026 у справі № 904/2404/25 про часткове задоволення заяви про розстрочення виконання рішення є правомірною та такою, що прийнята з повним, об`єктивним та всебічним дослідженням доказів і з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, та з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідач зазначає, що після ухвалення рішення суду від 26.09.2025 він доклав та докладає всіх можливих зусиль і дотримується запропонованого у заяві графіку оплати заборгованості на користь позивача. У період з жовтня 2025 по березень 2026 року АТ «Марганецький ГЗК» здійснило 6 оплат із запропонованих 10, перерахувавши на користь НЕК «Укренерго» суму 2 616 332,70 грн, що складає 65,5% від загальної стягнутої судом суми, за платіжними інструкціями: № 848 від 30.10.2025, № 454 від 27.11.2025, № 767 від 25.12.2025, № 743 від 29.01.2026, № 503 від 26.02.2026, № 917 від 30.03.2026 — кожна на суму 436 055,45 грн. Залишок належної до сплати суми станом на дату винесення ухвали складав 1 378 482,51 грн (34,5% від стягнутої суми), який згідно графіку, встановленого ухвалою від 03.04.2026, буде сплачено чотирма щомісячними платежами.
Відповідач наголошує, що здійснити оплату суми 1 378 482,51 грн одним платежем є фінансово складним для АТ «Марганецький ГЗК», оскільки в умовах сьогодення основне виробництво не працює, відвантаження готової продукції не здійснюється, всі цехи та адміністративні будівлі відповідача розташовані на території Марганецької територіальної громади Нікопольського району — території активних бойових дій, яка щоденно піддається ворожим обстрілам. Відповідно до наказу Міністерства розвитку громад та територій від 28.02.2025 № 376 з 01.12.2024 Марганецька міська територіальна громада віднесена до Переліку «Території активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси». Протягом більше ніж 3-х років цехи, будівлі та промислові споруди, а також технологічний транспорт АТ «Марганецький ГЗК» піддавалися артилерійським та іншим обстрілам, що призвело до їх значного пошкодження, а деякі потребують повного оновлення або списання. Більше половини працівників основних виробничих цехів призвано до лав Збройних Сил України у зв`язку із загальною мобілізацією. Покупці готової продукції вчасно не розраховуються за раніше відвантажену продукцію, а відповідачу необхідно здійснювати щомісячні платежі податкових та інших зобов`язань, виплату заробітної плати працівникам та розрахунки з іншими контрагентами.
Відповідач зазначає, що у випадку здійснення примусового виконання рішення суду це може ще більше ускладнити фінансову ситуацію АТ «Марганецький ГЗК», повністю заблокувати рахунки та ускладнити і без того складний фінансовий стан, тоді як надання можливості виконання рішення шляхом розстрочення сплати заборгованості за графіком є реальною можливістю виконання такого рішення в обумовлені терміни та повністю.
Відповідач посилається на частини 4 та 5 ст. 331 ГПК України та вважає, що обставини, які значно вплинули на фінансово-господарську діяльність АТ «Марганецький ГЗК», є досить об`єктивними та достатніми у розумінні зазначеної норми. Відповідач повністю погоджується з висновками суду першої інстанції, викладеними в ухвалі від 03.04.2026, про те, що строк розстрочення на 4 місяця не призведе до невиправданої затримки виконання рішення суду та не порушить справедливої рівноваги у розумінні статті 6 Конвенції.
Крім того, відповідач повідомляє, що 30.04.2026 на виконання ухвали суду від 03.04.2026 сплатив згідно встановленого графіку на користь позивача суму 436 055,45 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 153 від 30.04.2026. Таким чином, станом на 01.05.2026 АТ «Марганецький ГЗК» сплатило на користь НЕК «Укренерго» загальну суму 3 052 388,15 грн, а залишок належної до сплати суми складає 942 427,06 грн (23,59% від стягнутої суми), і відповідачу залишилося здійснити 3 платежі.
Відповідач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 03.04.2026 у справі № 904/2404/25 - без змін.
Процесуальні дії суду апеляційної інстанції під час перегляду справи
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.04.2026 для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді Кошлі А.О. (доповідач), суддів: Стефанів Т.В., Демчина Т.Ю.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 16.04.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 03.04.2026 у справі 904/2404/26. Витребувано з Господарського суду Дніпропетровської області справу 904/2404/25. Розгляд справи призначено у судовому засіданні на 19.05.2026 о 12.30 годині.
22.04.2026 матеріали справи № 904/2404/25 надійшли до Центрального апеляційного господарського суду.
Представник позивача (скаржника) в судовому засіданні вимоги викладені в апеляційній скарзі підтримав.
Представник відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечував.
Відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 19.05.2026 оголошено вступну та резолютивну частини постанови.
Правові підстави та норми права, застосовані судом апеляційної інстанції
Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Предметом апеляційного оскарження є ухвала Господарського суду Дніпропетровської області від 03.04.2026 у справі № 904/2404/25, якою частково задоволено заяву Акціонерного товариства «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» про розстрочення виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 26.09.2025 у справі № 904/2404/25 та розстрочено виконання зазначеного рішення строком на 4 місяці за встановленим графіком.
Суд апеляційної інстанції, переглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи, правильність наданої їм юридичної оцінки, а також правильність застосування норм матеріального та процесуального права, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваної ухвали з огляду на таке.
Відповідно до частини першої статті 331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.
Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи (ч. 2 ст. 331 ГПК України).
Положеннями ч. 3 ст. 331 ГПК України унормовано, що підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Згідно з положеннями ч. 4 ст. 331 ГПК України вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:
1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;
2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;
3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.
Відповідно до частини 5 ст. 331 ГПК України розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що розстрочення виконання рішення є правом, а не обов`язком суду, яке реалізується виключно у виняткових випадках за наявності підстав, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, та доказів, що підтверджують наявність таких підстав.
Згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини, несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, згідно з якою «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру..», а у системному розумінні даної норми та національного закону, суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах, шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале невиконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи. До того ж, довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв`язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого невиконання.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом. Стосовно системності виконання Європейський суд підкреслює, що присудження грошових коштів не надає пом`якшення у виконавчому провадженні, а отже, сама можливість надання відстрочки виконання судового акту повинна носити виключний характер. Обставини, які зумовлюють надання відстрочки виконання рішення суду повинні бути об`єктивними, непереборними, іншими словами - виключними обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення.
Із правової природи, підстав, умов та меж надання розстрочки виконання судового рішення вбачається, що її безпідставне застосування, без належного мотивування, на тривалий строк та без дотримання балансу інтересів стягувача і боржника суперечить засадам обов`язковості судового рішення, ухваленого іменем України. Така розстрочка фактично позбавляє кредитора можливості ефективного захисту своїх прав, нівелює значення судового захисту та підриває авторитет судового рішення, у зв`язку з чим відповідне судове рішення не може вважатися законним і справедливим.
Відтак, вирішуючи питання щодо надання розстрочки виконання рішення суду, господарський суд зобов`язаний забезпечити дотримання балансу інтересів усіх учасників справи. Необхідною умовою задоволення відповідної заяви є встановлення судом факту дотримання такого балансу, що передбачає дослідження та оцінку не лише доводів боржника, а й заперечень стягувача, зокрема щодо його фінансового стану та можливих негативних наслідків затримки виконання рішення.
При цьому суд має враховувати як наслідки для боржника у разі виконання рішення у встановлений строк, так і наслідки для стягувача, спричинені відтермінуванням виконання судового рішення, надаючи пріоритет забезпеченню ефективного та своєчасного захисту порушених прав.
Заява Акціонерного товариства «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» обґрунтована тим, що у відповідача відсутні кошти для погашення заборгованості, фактичним не здійсненням господарської діяльності внаслідок виникнення форс-мажорних обставин, обумовлених збройною агресією РФ проти України. Наказом по підприємству № 585-ОП від 18.09.2023 затверджено акт № 61 від 18.09.2023 про простій АТ «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» з 01.10.2023 до відновлення виробничої діяльності включно для всіх структурних підрозділів та категорій працівників АТ «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат», крім залученого персоналу до виконання робіт в період простою обумовлених у додатку № 1 до цього наказу. 
Заперечуючи проти задоволення заяви АТ «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» про надання розстрочки виконання рішення суду, позивач зазначає, що наведені відповідачем обставини фактично зводяться до посилань на складний фінансовий стан підприємства та загальні наслідки військової агресії. На думку позивача, такі доводи лише свідчать про ускладнення виконання рішення суду для відповідача на даний час та ймовірність настання для нього негативних наслідків, однак самі по собі не є безумовною підставою для надання розстрочки.
Позивач також наголошує, що як НЕК «Укренерго», так і АТ «Марганецький ГЗК» здійснюють господарську діяльність на власний ризик та несуть однакову економічну відповідальність за результати своєї діяльності. Суб`єкт господарювання, вступаючи у договірні правовідносини, самостійно оцінює комерційні ризики та можливі наслідки прийнятих рішень, а тому контрагент не повинен нести негативні наслідки прорахунків іншої сторони у здійсненні підприємницької діяльності.
Крім того, позивач звертає увагу на те, що обидва підприємства включені до переліку підприємств паливно-енергетичного комплексу, які мають критичне значення для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення, що свідчить про однакову важливість їх діяльності в умовах воєнного стану та необхідність рівного врахування інтересів кожної зі сторін спору.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення заяви АТ «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» про розстрочення виконання рішення суду, з огляду на встановлені у справі обставини та необхідність забезпечення балансу інтересів сторін.
Судом першої інстанції обґрунтовано враховано, що однією з обов`язкових умов надання розстрочки є наявність реальної можливості виконання судового рішення у майбутньому. З матеріалів справи вбачається, що відповідач у період з жовтня 2025 року по березень 2026 року здійснював добровільне часткове погашення заборгованості за рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 26.09.2025 у справі № 904/2404/25, у зв`язку з чим загалом було сплачено 2 616 332,70 грн. Вказані обставини підтверджуються наявними у матеріалах справи платіжними інструкціями та свідчать про фактичне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань відповідно до запропонованого графіка погашення заборгованості.
Колегія суддів звертає увагу, що залишок несплаченої заборгованості за рішенням суду становить 1 378 482,51 грн, а також те, що відповідачем уже здійснено значну частину платежів у добровільному порядку. Наведене свідчить про наявність у боржника наміру та реальної можливості виконати судове рішення у повному обсязі.
Також правильним є висновок суду першої інстанції про те, що надання розстрочки строком на чотири місяці не призведе до невиправданої затримки виконання судового рішення та не порушить права позивача на ефективний судовий захист.
У цьому контексті суд першої інстанції обґрунтовано врахував практику Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, відповідно до рішення у справі «Чижов проти України» держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень таким чином, щоб гарантувати їх виконання без невиправданих затримок. Водночас Європейський суд з прав людини у своїй практиці зазначав, що короткострокові затримки виконання судових рішень, які не є надмірними, самі по собі не свідчать про порушення пункту 1 статті 6 Конвенції.
Колегія суддів також враховує, що надання розстрочки виконання судового рішення у даному випадку сприятиме забезпеченню реального виконання рішення суду, оскільки надасть відповідачу можливість поступово акумулювати необхідні грошові кошти для погашення заборгованості без критичного одноразового фінансового навантаження на підприємство. Водночас для позивача така розстрочка забезпечить реальне отримання присуджених судом коштів у визначений строк.
При цьому колегія суддів бере до уваги, що хоча чинне законодавство не містить визначення поняття «значна сума», розмір присуджених до стягнення коштів у цій справі є істотним, а їх одноразова сплата об`єктивно потребує від відповідача залучення та акумулювання значного обсягу фінансових ресурсів.
Суд апеляційної інстанції також зазначає, що передбачена процесуальним законом можливість розстрочення виконання судового рішення не звільняє боржника від обов`язку виконати судове рішення та належним чином виконати свої зобов`язання перед стягувачем. Водночас такий механізм спрямований на забезпечення балансу інтересів сторін та мінімізацію ризику настання негативних наслідків як для боржника, так і для стягувача.
Зокрема, надання розстрочки дозволяє уникнути ризику істотного погіршення фінансового стану боржника, що може призвести до унеможливлення подальшого виконання ним господарської діяльності та, як наслідок, створити загрозу повного невиконання судового рішення. Одночасно для стягувача такий підхід забезпечує реальну перспективу отримання присуджених коштів та зменшує ризик їх тривалого неповернення у разі настання неплатоспроможності боржника.
Враховуючи встановлені обставини справи, колегія суддів виснує, що задоволення заяви відповідача та розстрочення виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 26.09.2025 у справі № 904/2404/25 не призведе до порушення прав та законних інтересів позивача, не порушить балансу інтересів обох сторін і ніяким чином не призведе до нівелювання гарантій виконання правозахисної функції держави. При цьому розстрочення виконання рішення до 30.07.2026, у тому числі зважаючи на необхідність таких дій задля забезпечення балансу інтересів сторін, жодним чином не зумовить порушення гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції позивачу права на суд.
З огляду на встановлені обставини справи, строк наданої розстрочки, розмір уже сплаченої заборгованості, а також добровільне виконання відповідачем судового рішення у відповідності до заявленого графіка, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції забезпечив належний баланс інтересів сторін та дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для розстрочення виконання рішення суду.
Доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки вони не спростовують установлених судом першої інстанції обставин та наведених у оскаржуваній ухвалі висновків. Наведені скаржником аргументи зводяться переважно до незгоди з наданою судом оцінкою доказів та встановленими обставинами справи, однак не містять належних і допустимих доказів, які б свідчили про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права. 
Враховуючи наведене, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду дійшла висновку, що ухвала Господарського суду Дніпропетровської області від 03.04.2026 у справі № 904/2404/25 є законною та обґрунтованою, постановленою з додержанням норм матеріального та процесуального права, на підставі повного, всебічного та об`єктивного з`ясування всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення питання про розстрочення виконання судового рішення, а також із наданням належної правової оцінки наявним у справі доказам.
Підстав для скасування чи зміни оскаржуваної ухвали за доводами апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів Скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006 р.).
Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
У даній справі суд дійшов висновку, що Скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.
З огляду на приписи ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006 р.» Конвенція застосовується судами України як частина національного законодавства, а практика ЄСПЛ, через рішення якого відбувається практичне застосування Конвенції, застосовується судами як джерело права.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, надав належну оцінку наявним доказам і правильно застосував норми матеріального та процесуального права, а відтак підстав для скасування або зміни оскаржуваної ухвали не вбачається.
Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Статтею 276 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що ухвала Господарського суду Дніпропетровської області від 03.04.2026р. у справі № 904/2404/25 прийнята з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» задоволенню не підлягає.
Вирішення питання щодо розподілу судових витрат
Відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 2 662,40 грн покладаються на скаржника.
Керуючись ст. ст.129, 269, 270, 275-284, 331 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд,
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 03.04.2026 у справі № 904/2404/25 – залишити без задоволення.
Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 03.04.2026 у справі № 904/2404/25 – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду в порядку та строки, визначені ст. ст. 287 - 289 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст постанови виготовлений 11.06.2026.

Головуючий суддя А.О. Кошля
Суддя Т.Ю. Демчина
Суддя Т.В. Стефанів