РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2026 року, місто Звягель Житомирської області

Звягельський міськрайонний суд Житомирської області
в складі: головуючого - судді Мозгового В.Б.,
за участю секретаря судового засідання Горбатюк І.О.
позивача ОСОБА_1 
представника позивача Мотальової-Кравець В.Ю.
(Справа № 285/3923/25, провадження у справі № 2/0285/211/26)
розглянув у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту перебування на утриманні,-
В С Т А Н О В И В:
У липні 2025 року адвокат Мотальова-Кравець В. Ю., яка діє в інтересах позивачки ОСОБА_1 звернулась до суду з вищевказаною позовною заявою, в якому просла встановити факт перебування останньої на утриманні ОСОБА_2 за період з 2017 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 (дата смерті сина) та зобов`язати комісію Міноборони нарахувати та виплатити їй одноразову грошову допомогу.
Ухвалою Звягельського міськрайонного суду Житомирської області від 06 серпня 2025 року провадження в частині зобов`язання Комісії вчинити певні дії було закрито. 
Заявлені вимоги, в частині встановлення факту, обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 отримала повідомлення про те, що її син гранатометник механізованого відділення механізованої роти механізованого батальйону, солдат ОСОБА_2 , 1992 року народження, загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 під час обстрілу збоку збройних сил рф поблизу н.п. Рідне Харківської області, захищаючи волю та незалежність України смертю хоробрих. ОСОБА_1 звернулась з заявою про призначення одноразової грошової допомоги, так як є матір`ю загиблого.
Рішенням комісії ОСОБА_1 було відмовлено у виплаті одноразової грошової допомоги, оскільки вона рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області у справі №2-374 від 26.06.2003 року була позбавлена батьківських прав відносно ОСОБА_2 .. Хоч ОСОБА_1 і була позбавлена батьківських прав, але в сім`ї фактично нічого не змінилося, вона далі продовжувала піклуватися про сина та жити разом. 
Позивачка ОСОБА_1 має ряд захворювань та не має достатнього рівня доходу щоб мати можливість себе самостійно утримувати. Вказує, що її син ОСОБА_2 за життя опікувався нею, надавав їй фінансову та фізичну допомогу.
Встановлення факту, про якій просить позивачка ОСОБА_1 , необхідно їй для отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку загибеллю її сина військовослужбовця, передбаченого постановою КМУ від 28.02.2022 року № 168. 
Відповідач у поданому відзиві просив прийняти законне та обґрунтоване рішення. В судове засідання представника не направив.
У судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позовну заяву з підстав, викладених у ній, просили задовольнити.
Суд, вислухавши пояснення позивачки та її представника, дослідивши та оцінивши письмові докази, дійшов наступного висновку.
Встановлено, позивачка ОСОБА_1 являється матір`ю ОСОБА_2 , яку відносно останнього було позбавлено батьківських прав на підставі рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області у справі №2-374 від 26.06.2003 року. Зазначеної обставина сторонами визнається.
Згідно витягу з протоколу №2424 від 27 грудня 2022 року засідання 11 Регіональної військово-лікарської комісії, ОСОБА_2 загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 під час безпосередньої участі у бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, що підтверджується Актом службового розслідування. (а.с.13)
Встановлено, що згідно протоколу засідання комісії МО України №32/о від 25.10.2025 р. ОСОБА_1 відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги, оскільки вона рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області у справі №2-374 від 26.06.2003 року була позбавлена батьківських прав відносно ОСОБА_2 (а.с.11).
За змістом частини першої статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання обов`язків військової служби (пункт 1 частини другої статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»).
Пункт 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового та начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, визначав, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15000000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". 
За змістом статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції чинній на час виникнення спірних відносин, у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають, зокрема
- інші утриманці загиблої (померлої) особи, які мають право на пенсію в разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Відповідно до частин першої, другої, четвертої статті 30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні (стаття 31).
Члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування (частина перша статті 31 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»).
Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначає Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 (далі - Порядок № 975; у редакції, чинній на дату смерті ОСОБА_3 ).
Положення пункту 5 Порядку № 975 встановили, що члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". 
Верховний Суд у своїй постанові №748/3246/25 від 26.05.2026 року зазначив, що для цілей визначення того, чи є особа утриманцем у розумінні чинного на момент виникнення спірних правовідносин законодавства, необхідно встановити, чи має така особа право на призначення пенсії в разі втрати годувальника за приписами Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
На цьому також наголосила Велика Палата Верховного Суду, зокрема, у пункті 75 постанови від 11 лютого 2026 року у справі № 308/17634/23 (провадження № 14-40цс25).
Системний аналіз наведеного вище законодавства дає підстави для висновку, що на дату смерті ОСОБА_2 законодавець передбачив, що утриманець військовослужбовця має право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, якщо вона мала право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Згідно з ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Таким чином, позивачка звертаючись з даним позовом до суду повинна була надати суду докази з яких можливо було б встановити, що вона згідно закону відноситься до категорії осіб які мають право на пенсію по втраті годувальника.
Судом встановлено, що позивачка є працездатною особою і до січня 2022 року працювала та отримувала дохід, інвалідності не має.
При цьому, позивачкою не надано суду належного доказу на підтвердження того факту, що вона систематично отримувала допомогу від ОСОБА_2 та така допомога була основним джерелом засобів для її існування. 
Покази свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , що ОСОБА_2 періодично проживав з позивачкою ОСОБА_1 і допомагав їй по господарству, купував холодильник, дрова, а також долучені до позову фотокартки, без інших належних письмових доказів (розмір доходів та період їх отримання тощо), не підтверджують перебування позивачки ОСОБА_1 на його утриманні. 
Таким чином, суд доходить висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову про встановлення факту перебування на утриманні загиблого сина.
Керуючись ч. 6 ст. 259, 265, 268, 273 ЦПК України, суд, -
У Х В А Л И В: 
В задоволенні позовних вимог  ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту перебування на утриманні– відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а в разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Апеляційна скарга подається учасниками справи до Житомирського апеляційного суду.
Повний текст рішення виготовлено 18 червня 2026 року.

Головуючий