Справа № 954/591/26
Номер провадження 2-а/954/23/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2026 року	смт Нововоронцовка	

Нововоронцовський районний суд Херсонської області в складі: головуючого судді Гончаренка О.В., за участю секретаря судових засідань Посохіної О.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Нововоронцовка Херсонської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Вимоги позивача
Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, у якому просив суд поновити строк для подачі заяви про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення та скасувати постанову № R429029 від 17.03.2026, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 в Херсонській області Охріменком С.Л. по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП у виді штрафу у сумі 17000,00 грн; провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 - закрити.
Позиція позивача
Позовні вимоги мотивовано тим, що 17.03.2026 начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 в Херсонській області ОСОБА_2 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення. Відповідно до постанови № R429029 від 17.03.2026 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено штраф в сумі 17000грн. у відповідності до ч.3 ст.210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення. З даною Постановою він не згоден в повному обсязі, вважає її такою, що підлягає скасуванню. Так він з 01.10.2025 року отримав відстрочку від проходження служби в Збройних Силах України вступивши до приватного вищого навчального закладу «Європейський Університет» згідно із витягу з Наказу № 854-є від 25 вересня 2025 року «Про зарахування на навчання». За допомогою застосунку «РЕЗЕРВ+» дізнався інформацію проте, що він, начебто, порушив правила військового обліку та начебто знаходиться в розшуку РТЦК та СП , причина «не пройшов, відмовився від проходження ВЛК» . Маючи відстрочку 17.03.2026 року він прибув самостійно до ІНФОРМАЦІЯ_3 отримав направлення на проходження військово-лікарської комісії успішно її пройшов та надав документи до ІНФОРМАЦІЯ_3 по проходження ВЛК, працівниками було запропоновано написати заяву, що він згодний з правопорушенням за ст. 22 ЗУ « Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», а саме, що він не пройшов ВЛК до 05.06.2025 року. Він написав заяву зареєстровану за вхідним номером № 681, від 17.03.2026 року в якій було написано що він визнає вину у вчинені адміністративного правопорушення за ст..22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію» і просить закрити справу №56 від 17.03.2026 року згідно із ст.247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративні правопорушення строків, передбачених ст..38 цього Кодексу. При розгляді справи про адміністративне правопорушення його не було повідомлено та не було запрошено для розгляду справи, копія постанови № R429029 від 17.03.2026 р., не була вручена чи направлена Позивачу. Відповідно до постанови КМУ від 16 травня 2024р. № 560 « Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період», оповіщення про виклик на військово-лікарську комісію (ВЛК) є обов`язковим згідно з Постановою № 560, яка визначає порядок проведення призову та процедуру оповіщення. Повістка має бути вручена особі під особистий підпис, а у випадку електронного формату - направлена рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Позивачем по справі не було отримано повістки, жодного повідомлення від ІНФОРМАЦІЯ_3 , від АТ «УКРПОШТИ» не надходило жодного повідомлення. Від старости села Миролюбівка, від військової адміністрації також не надходило не повідомлення не повістки. Позивач вважає що оскаржувана постанова не відповідає вимогам закону, оскільки вона винесена з порушенням установленого порядку накладання адміністративних стягнень, ґрунтується на неповному та не об`єктивному розгляді справи про адміністративне правопорушення за відсутності належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт не правомірних дій позивача, а, отже, не підтверджує наявність адміністративного правопорушення. Не було надано відповідачем протоколу та інших документів на підставі яких прийнята оскаржувана постанова № R429029 від 17.03.2026 року.
Позиція відповідача
Письмового відзиву відповідач ІНФОРМАЦІЯ_4 не надав. У судове засідання представник ІНФОРМАЦІЯ_2 в Херсонській області не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином.
Обставини встановлені судом.
ІНФОРМАЦІЯ_4 винесено постанову про адміністративне правопорушення № R429029 за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 17.03.2026 в справі про адміністративне правопорушення, вчинене ОСОБА_1 .
Згідно тексту постанови "за результатом вивчення відомостей та реєстрової інформації Єдиного державного реєстру призовників військовозобов`язаних та резервістів, встановлено: військовозобов`язаний громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , маючи ступінь придатності: непридатний в мирний час, обмежено придатний у воєнний час не пройшов повторну ВЛК у період з 04.05.2024 по 05.06.2025, згідно пункту 2 розділу II Закону України № 3621-ХІ у редакції Закону України № 4235-ІХ". На підставі викладеного військовозобов`язаний громадянин ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення відповідно до частини 3 статті 210-1 КУпАП.
17.03.2026 року позивач подав письмову заяву до начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якій зазначено, що він визнає вину у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», не оспорює допущене правопорушення та просить закрити справу №56 від 17.03.2026 року відносно нього за ст.247 КУпАП, тобто у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративні правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.
Відповідно до копії військового квитка серії НОМЕР_1 військовозобов`язаний ОСОБА_1 13.10.2010 року визнаний медичною комісією ІНФОРМАЦІЯ_6 обмежено придатним за станом здоров`я.
Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.
Спірні правовідносини між сторонами регулюються Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу», Законом України «Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку», КУпАП та нижче зазначеними нормами законодавства.
Ч. 3 ст. 210-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період. Зазначена стаття КУпАП є бланкетною та відсилає до спеціального законодавства.
Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 17 Закону України «Про оборону України» визначено права та обов`язки громадян України у сфері оборони.
Так, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Громадяни України чоловічої статі, придатні до проходження військової служби за станом здоров`я і віком, а жіночої статі - також за відповідною фаховою підготовкою, повинні виконувати військовий обов`язок згідно із законодавством.
Обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації визначенні ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Так, частиною першою цієї статті, зокрема, передбачено, що громадяни зобов`язані проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.
04.05.2024 набрав чинності Закон України від 21.03.2024 № 3621-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист». Цим документом з положень законодавства про військовий обов`язок і військову службу виключено такі визначення як «обмежено придатний до військової служби» та «непридатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час». Ним же було передбачено, що громадяни України, які були визнані обмежено придатними до набрання чинності цим Законом, протягом 9 місяців з дня набрання ним чинності підлягають повторному медичному огляду з метою визначення придатності до військової служби.
У відповідність до зазначеного Закону України був приведений наказ Міністерства оборони України від 14.08.2008 № 402 «Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України», яким визначається процедура проведення військово-лікарської експертизи військово-лікарськими комісіями.
Водночас, до пункту 2 розділу II «;Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» Законом України № 4235-ІХ від 12.02.2025 було внесено зміни і викладено положення у такій редакції:
«2. Установити, що громадяни України віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом (крім осіб, визнаних в установленому порядку особами з інвалідністю), з дня набрання чинності цим Законом зобов`язані до 5 червня 2025 року пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби. Такі громадяни зобов`язані самостійно звернутися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані та резервісти Служби безпеки України - до Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України, військовозобов`язані та резервісти розвідувальних органів України - до відповідного підрозділу розвідувальних органів України) або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду».
Згідно Указу Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2024, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" постановлено ввести в Україні із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 воєнний стан, який триває і по теперішній час.
Позивачу, як вбачається з вище зазначеної постанови інкримінується непроходження до 05.06.2025 повторного медичного огляду з метою визначення придатності до військової служби.
Згідно із п. 2 розділу ІІ Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» від 21.03.2024, суб`єкт цього адміністративного правопорушення спеціальний - це громадяни України віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до 04.05.2024.
В наданих суду відповідачем матеріалах справи про адміністративне правопорушення є належні та допустимі докази, що ОСОБА_1 був визнаний обмежено придатними до військової служби 13.10.2010 та пройшов повторний медичний огляд як зазначено у позовній заяві 17.03.2026. Ці факти не оспорюються позивачем.
Суд критично оцінює твердження позивача, що він не одержував повістку для проходження ВЛК та не зобов`язаний був проходити медичний огляд у зв`язку з бронюванням.
Аналіз п. 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №3621-IX (Закону №4235-IXвід 12.02.2025) дозволяє дійти висновку, що громадяни України віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом, тобто до 04.05.2024, зобов`язані були до 05.06.2025 пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби. Законодавцем визначено два альтернативних шляхи виконання громадянином зазначеного обов`язку: 1) самостійне звернення до територіального центру комплектування та соціальної підтримки з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду; 2) самостійне звернення через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду.
Отже, вище зазначена норма закону не передбачає виклику військовозобов`язаного повісткою для проходження медичного огляду. Закон покладає на військовозобов`язаного обов`язок самостійно звернутися за направленням, вказуючи альтернативні шляхи виконання цього обов`язку.
Суд звертає увагу, що вказаним законом не встановлено виключення у виконанні цього обов`язку для осіб, які мають відстрочку (бронь) від військової служби, єдине обмеження, яке встановлено - для осіб, визнаних в установленому порядку особами з інвалідністю. Суду сторонами не надано доказів, що позивач є особою, визнаною в установленому порядку особою з інвалідністю.
Отже, у ОСОБА_1 , який був визнаний обмежено придатними до військової служби у воєнний час до 04.05.2024 виник обов`язок до 05.06.2025 пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби, самостійно ініціювавши проходження ВЛК шляхом особистого звернення до ТЦК та СП або звернення через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста.
Позивач не надав суду доказів звернення для отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду та проходження такого огляду до 05.06.2025. Позивач пройшов медичний огляд 17.03.2026.
За правилами ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази - не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Згідно із ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Разом з тим, виходячи із положень ч. 2 ст. 77 КАС України та закріпленого в ч. 4 ст. 129 Конституції України принципу змагальності і рівності сторін у судочинстві, обов`язок доказування законності застосування адміністративного стягнення при розгляді скарги громадянина в суді покладається на орган (посадову особу), яким винесено оскаржувану постанову.
В ході розгляду справи судом встановлена наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Щодо додержання стоків накладення адміністративного стягнення суд зазначає таке.
Триваюче правопорушення - це проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. Тобто триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану, за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 11.04.2018 у справі № 804/401/17 та від 11.12.2018 у справі № 242/924/17.
Суд вважає, що правопорушення, яке скоїв позивач є триваючим. При триваючому правопорушенні слід встановити коли воно було виявлено відповідачем, оскільки адміністративне стягнення може бути накладено лише протягом трьох місяців з дня його виявлення т не пізніше одного року з дня його вчинення, відповідно до ч. 9 ст. 38 КУпАП.
Позивач у позовній заяві зазначив, що 17.03.2026 він звернувся до ТЦК та СП, оскільки виявив, що знаходиться у розшуку. Саме 17.03.2026 слід вважати днем виявлення відповідачем правопорушення скоєного позивачем. Позивач надав пояснення та був притягнутий до адміністративної відповідальності в цей день, тобто в межами трьох місячного строку передбаченого ч. 9 ст. 38 КУпАП та не пізніше одного року з дня його вчинення.
Частиною 3 статті 286 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:
1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;
2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);
3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;
4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Також згідно з ч. 1 ст. 121 КАС суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. На думку суду, позивачем був пропущений строк на оскарження вказаної постанови з поважних причин, тому суд поновлює пропущений процесуальний строк.
На підставі викладеного та керуючись статями 1, 6, 7, 9, 210-1, 235, 245-249, 251, 252, 254-256, 279, 280, 283, 288 КУпАП, статями 2, 3-9, 44, 72-79, 90, 94, 132, 139, 143 , 211, 217, 241-246, 257-258, 262-263, 268-272, 286 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Поновити строк на оскарження постанови ІНФОРМАЦІЯ_2 в Херсонській області № R429029 від 17.03.2026 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення.
Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення відповідно до ч. 4ст.286 КАС України.
Згідно ч. 4ст. 250 КАС Україниу разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, ухвалення рішення, винесеного у письмовому провадженні, суд підписує рішення без його проголошення.

Суддя	О.В. Гончаренко