УХВАЛА
про відкриття касаційного провадження

11 травня 2026 року 
м. Київ
справа №580/6733/25
адміністративне провадження №К/990/18493/26

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., суддів Бевзенка В.М. та Чиркіна С.М., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2025 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 квітня 2026 року
у справі №580/6733/25
за позовом ОСОБА_1 
до Міністерства оборони України 
про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

У червні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовом до Міністерства оборони України, в якому просив:

- визнати дії відповідача протиправними, які викладені у витязі з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 28 лютого 2025 року №20/д;

- зобов`язати відповідача вчинити певні дії, а саме прийняти рішення щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у розмірі 15000000,00 грн за загиблого батька ОСОБА_2 .

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2025 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 квітня 2026 року, відмовлено у задоволенні позову.

Не погодившись з рішеннями судів першої і апеляційної інстанцій, ОСОБА_1 23 квітня 2026 року, тобто в межах строку на касаційне оскарження, звернувся через підсистему ЄСІКС «Електронний суд» з касаційною скаргою до Верховного Суду.

Відповідно до частин першої та четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, зокрема, у випадку: суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду; відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах.

У касаційній скарзі позивач зазначає, що судами першої і апеляційної інстанцій ухвалено оскаржувані судові рішення з неправильним застосуванням положень статей 24, 58 Конституції України, статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року №2011-XII (далі - Закон №2011-XII).

Скаржник зазначає, що суди попередніх інстанцій необґрунтовано застосували до спірних правовідносин редакцію статті 16-1 Закону №2011-XII, яка діяла на момент загибелі військовослужбовця (31 липня 2023 року), а не ту, що була чинною на момент звернення із заявою (11 листопада 2024 року) та прийняття рішення комісією (28 лютого 2025 року).

На думку позивача, правовідносини щодо призначення одноразової грошової допомоги починаються з дати звернення особи з відповідною заявою і тривають до моменту прийняття рішення уповноваженим органом. Оскільки на момент подання заяви та розгляду документів Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги» від 09 грудня 2023 року №3515-ІХ вже набрав чинності (тобто з 29 березня 2024 року), відповідач зобов`язаний був застосовувати чинну редакцію, яка включає повнолітніх дітей до кола осіб, що мають право на допомогу.

Скаржник наголошує, що суб`єкт владних повноважень позбавлений законної можливості приймати рішення на підставі норми права, яка втратила чинність. Застосування попередньої редакції закону, що обмежує право на виплату лише неповнолітнім дітям, призводить до дискримінації за віковою ознакою та датою смерті військовослужбовця, що суперечить положенням статей 24, 58 Конституції України.

Скаржник обґрунтовує свої доводи, посилаючись на правові позиції Верховного Суду щодо дії норм права у часі:

- постанова Верховного Суду від 31 березня 2021 року у справі №803/1541/16, у якій зазначено, що у разі зміни регулювання до прийняття рішення, суб`єкт владних повноважень не може застосовувати нечинне законодавство.

- постанови Верховного Суду від 23 липня 2024 року у справі №280/3308/23 та від 02 жовтня 2024 року у справі №340/2273/23, у яких зазначено, що правовідносини щодо призначення допомоги тривають до моменту прийняття рішення комісією, і орган зобов`язаний застосовувати регулювання, чинне на момент прийняття рішення.

Скаржник також звертає увагу Верховного Суду на відсутність висновку щодо визначення моменту (дата смерті чи подання заяви), у який слід застосовувати певну редакцію статті 16-1 Закону №2011-XII у правовідносинах щодо призначення одноразової грошової допомоги повнолітній дитині загиблого військовослужбовця.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить Верховний Суд скасувати рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2025 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 квітня 2026 року і ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Таким чином, проаналізувавши підстави, на яких подано касаційну скаргу, доводи скаржника, зазначені в обґрунтування необхідності прийняття її до розгляду касаційним судом, а також положення статті 129 Конституції України, якою передбачено право на касаційне оскарження судового рішення, колегія суддів погоджується з необхідністю здійснити касаційний перегляд рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2025 року та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 квітня 2026 року, з метою з`ясування правильності застосування судами першої і апеляційної інстанцій положень статей 24, 58 Конституції України, статті 16-1 Закону №2011-XII, перевірки необхідності врахування висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 31 березня 2021 року у справі №803/1541/16, від 23 липня 2024 року у справі №280/3308/23 та від 02 жовтня 2024 року у справі №340/2273/23, а також з метою формування відповідного правового висновку Верховним Судом.

Верховний Суд також зазначає, що перегляд оскаржуваних судових рішень у касаційному порядку у цій справі може мати значення для формування єдиної правозастосовчої практики у подібних правовідносинах.

Судом перевірено зарахування судового збору на рахунок Державної казначейської служби України.

Касаційна скарга відповідає вимогам статті 330 КАС України, підстави для повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження відсутні.

Керуючись статтями 248, 328, 334, 335, 338, 355, 359 КАС України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2025 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 квітня 2026 року у справі №580/6733/25 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

2. Витребувати з Черкаського окружного адміністративного суду матеріали справи №580/6733/25.

3. Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї матеріалів (за їх наявності) разом з ухвалою про відкриття касаційного провадження.

4. Встановити для учасників справи десятиденний строк з дня отримання цієї ухвали для подання до суду касаційної інстанції відзиву на касаційну скаргу (у формі, встановленій частинами першою та другою статті 338 КАС України з висловленням позиції стосовно кожної з підстав касаційного оскарження: неправильного застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права), доказів надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

5. Роз`яснити учасникам справи, що у разі невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу, зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству, суд, відповідно до статті 145 КАС України, може застосувати заходи процесуального примусу.

6. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Я.О. Берназюк

Судді В.М. Бевзенко

С.М. Чиркін